BOTANIKAI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. M. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



XIV. KÖTET. 1915. IV/25. 1-2. FÜZET. 



Mágocsy-Díetz S,: Elnöki megnyitó^ a növény- 

 tani szakosztály kétszázadik ülése alkalmábóL 



Tisztelt Szakosztály ! 



Mai ülésünk az üléseink sorozatában a kétszázadik ! Maga a nagy 

 szám is arra késztet bennünket, hogy munkánk folyamán egy pilla- 

 natra megállapodva, megvizsgáljuk magunkat. Minden komoly munká- 

 nak sajátossága, hogy bizonyos időközökben meg-megállva, megúj- 

 hodva folyjon tovább. Mi is munkánkban ilyen határkőhöz érve, ren- 

 des munkánk folyamán vissza akarunk pillantani a letűnt idők száz 

 ülésére, hogy a végzett munka eredményét megállapítván, egyszersmind 

 jövő munkálkodásunk irányát, módját megszabjuk. 



Készakarva nem tartjuk munkálkodásunk e pillanatát ünnepé- 

 lyesnek, különösen a mai nagy időkben, amidőn egyedül a hősi 

 hadaink kivívta győzelem a mi mindnyájunk ünnepe ! 



A szakosztálybeli munkálkodásunkban külsőleg számban is kife- 

 jezett eredmény bizonyos megelégedettséget, örömet kelt bennünk, ami 

 még fokozódik az igen tisztelt vendégeink szíves megjelenése, külö- 

 nösen pedig a Társulatunk vezetőségének és a testvérszakosztályok 

 képviselőinek szíves megjelenése által. Köszönettel vett szíves érdek- 

 lődésük szakosztályunk iránt, annak a bizonysága, hogy nem egészen 

 értéktelenül munkálkodtunk, de egyúttal bíztatás a jövőre is, hogy 

 munkánk nem marad elismerés nélkül. Fogadják örömmel vett szíves 

 megjelenésükért mindnyájunk őszinte köszönetét ! 



Szakosztályunk 1891 nov. 11-én megalakulva éppen ma 23 év 

 előtt 1891 dec. 9-én tartotta meg első ülését, amelyen tiszteletbeli 

 elnökünk, Klein Gyula tartotta az első előadást és ugyancsak ő 

 számolt be 1904 febr. 10-én tartott századik ülésünkön az első 13 év 

 munkájáról, úgy hogy mai ülésünk első dolga is csak az utolsó tíz 

 éven át tartott második száz ülés munkájáról adni számot, mert hiszen 

 ezek külső történetét úgy az egyes ülések jegyzökönyvei, mint a jegy- 

 zők és szerkesztők jelentései vázolják. 



Éppen ezek tanúságai annak, hogy munkánkban iparkodtunk a 

 magunk elé tűzött célt elérni és ha azt nem sikerült is teljesen elérni, 

 annyi bizonyos, hogy közeledtünk a cél felé és rajta voltunk lelkünk 

 egész erejével, lelkesedésével, hogy a nehéz rögöket utunkból eltávo- 

 lithassuk. 



Botanikai Közlemények 1—2. füzet. 1 



