ELNÖKI MEGNYITÓ O 



tartott Ülés, amelynek folytatásaként ugyanazon év november 3-án Deb- 

 recenben a Diószegi emlékszobor leleplezésénél is részt vettünk. 

 Ugyanazon év május 23-án az állattani szakosztállyal együttesen tar- 

 tottuk meg a L i n n é ünnepélyt, majd 1909 dec. 19-én tartottuk meg 

 a Nen d tvi c h-ünnepélyt és végül 1902 nov. 23-án ünnepeltük tisz- 

 teletbeli elnökünket, Klein Gyulát, tanári működése negyvenedik 

 évfordulóján. 



Az üléseinkhez csatlakoztak kirándulásaink is, amelyek azonban 

 az utóbbi években el-el maradnak, sőt most már megszűntek, egyrészt, 

 mert tagjaink saját céljuk érdekében külön-külön végzik kirándulá- 

 saikat, másrészt, mert intézményeink úgyis megtartják rendes évi ki- 

 rándulásaikat. 



Az utolsó ilyen nagyobb kirándulásunk volt az 1904. év június 

 első napjaiban tartott bakonyi kirándulás és az 1905-ben a bécsi 

 nemzetközi botanikai kongresszus tagjai részére rendezett nagyszabású 

 kirándulás az Aldunára és a Hortobágyra. 



Szakosztályunk munkáját hathatósan támogatta Társulatunknak 

 úgy elnöksége és tisztikara, mint választmánya. Az ö sok jóakarattal 

 pái'osult támogatását hálásan ismerjük el és mint eddig többször, úgy 

 a mai határkőnél is őszintén köszönjük. 



Ez a támogatás tette lehetővé, üogy munkánk eredményét közre- 

 adhatjuk Közleményeink során. Köztudomás szerint Közleményeinket 

 1901 nov. 20-án alapítottuk és az első szám 1902 március 12-én 

 jelent meg Növénytani Közlemények cim alatt, majd később 

 a külföldre való tekintettel pedig az 1908 jan. 8-iki ülés határoza- 

 tából 1909. év óta Botanikai Közlemények címe alatt és 

 pedig eleinte Schilberszky Károly, majd T u z s o n János 

 és most Moesz Gusztáv ügybuzgó lelkes szerkesztők önzetlen 

 fáradozásából ! Eleinte szerény 500 példányban jelent meg, majd mun- 

 kálkodásunk tükreként nagyobb és nagyobb számmal, így nevezetesen 

 már 1908-ban 600, 1910-ben 700, ma pedig már 1000 példányban. 

 Ennél az örvendetes számbeli gyarapodásnál fontosabb jelenség az, 

 hogy Közleményeink nemcsak a belföldi szakemberek figyelmét kötik 

 le, de felébresztették a külföld érdeklődő figyelmét is, bár nem mond- 

 ható, hogy a külföld kedvéért közreadott Beiblatt-ra sokat áldoznánk. 



Célunk elérésének biztosítására gondoskodunk alapítványokról is, 

 bár ezek nagysága még messze maradt reménységeinktől. Különleges 

 ki'zös alapítványunk még a Simonkai-alap, amely ugyancsak a 

 hazai flóra körüli munkásságot leend hívatva buzdítani. 



Ezekkel az eszközökkel iparkodtunk kitűzött célunkat elérni, 

 hogy mennyire sikerült ez, azt rajtunk kívül állók vannak hivatva 

 eldönteni. Mi nyugodt lélekkel elmondhatjuk, hogy elkövettünk min- 

 dent, ami tőlünk tellett ; és mi érezzük, hogy a múlthoz képest van 

 haladás, van munkakedv és van a munkának eredménye is. Nem^ ter- 

 meltünk szakosztályunkban világokat hódító eszméket, eredményeket, 

 de a meglevő tudományos anyagot a mi csekély erőnkből is táplálva 

 és fejlesztve, honi viszonyaink ismertetése kapcsán törekedtünk bele- 

 vinni társadalmunknak, szakunk iránt érdeklődő köreibe, hozzájárultunk, 



1* 



