8 SZABÓ Z. 



Szakosztályi üléseinken tizenegy alkalommal szerepelt, részint 

 előadással, részint bemutatással. 



Az előadások nagyrészét ő maga tartotta meg, csak azóta 

 láttuk őt ritkábban, amikor 1912. évi december hó 1-én elfog- 

 lalta a Selmecbányái evangélikus lyceum tanári állását, amiért is 

 azóta dolgozatait mások terjesztették elő. Sorban elővette éveken 

 át folytatott alak-élettani megfigyeléseit, de azért első dolgoza- 

 tának anyagát is bővítette, mélyítette a higroszkópos mozgások 

 közelebbi tanulmányozásával, lígy hogy erre vonatkozó újabb 

 eredményeit Mágocsy-Dietz Sándor előterjesztette a Magyar 

 Tudományos Akadémia 111. osztályának 1913. évi április hó 21-én 

 tartott ülésén (7), a külföld részére pedig első dolgozatának 

 anyagával együtt terjedelmes dolgozatban németül írta meg a 

 ^ Flóra" című folyóiratban (8). Többi előadásának anyaga is 

 nagyrészt külön dolgozat alakjában jelent meg, de nem fejez- 

 hette már be a csírázó sulyommagvak tanulmányozását, pedig 

 előadásában a radikula negatív geotrópos görbülését megálla- 

 pította már és további tanulmányozására készült. Hasonlóképen 

 nem közölte a Fritillaria iraperialis rendellenes fejlődésű hím- 

 virágán tett észleleteit sem, amelyeket még további vizsgála- 

 tokkal és kísérletekkel akart kiegészíteni. Befejezetlenül maradtak 

 azok a kísérletek is, amelyekkel a fák és cserjék meggyúrűzé- 

 sének hatását akarta kideríteni, azok is, amelyek a kender 

 életviszonyaira vonatkoztak. A Campanula-fajokon végzett virág- 

 biológiai megfigyeléseiről irott közleményében (2) pregnánsan 

 tárul elénk az ő valóban természettudományos gondolkodása, 

 amidőn erőteljes szavakkal utasítja vissza a virágbiológia művelői 

 által követett teleologikus elmefuttatásokat, spekulációkat, mert 

 ő a saját következtetéseit, amelyek a Campanulák virágnyilását 

 és megporzását megvilágítják, fejlődéstani, szövettani vizsgála- 

 tokra és kísérleti megfigyelésekre alapítja. Az aerenchymáról 

 tartott előadását „A burgonya hipertrófiás szövetei" címmel adta 

 közre (4) és kísérleti összehasonlító-szövettani alapon állapítja 

 meg, hogy a kéreg aerenchymás burjánzása a gumó vizalatti 

 részén is bekövetkezik, nemcsak a páratelt levegőn ; továbbá, 

 hogy a lassú növekedésű sarjak hipertrófiás képződményei az 

 amilohipertrófia és a hidrohipertrófia kettős hatása alapján jönnek 

 létre, végül; hogy a burjánzás folyamata ritmikusan szakaszos. 

 A „Néhány kétszikű növény sziklevelének regeneráló sarjadzása 

 című dolgozatában (6) szintén kísérletsorozattal állapítja meg, 

 hogy a sziklevelek regeneráló képessége csakis a gyökérfejlesz- 

 tósben nyilvánul meg, szemben az eddigi nézettel, amely 

 téves kísérletek miatt a szikleveleknek adventív rügyfejlesztő 

 képességet tulajdonított. Az eperfa parthenokarpiáját (9) illetőleg 

 pedig a megtermékenyítés nélkül létrejött termések fejlődését 

 tanulmányozza, kiderítve a különböző ivarmegoszlású virágok és 

 virágzatok alak- és élettanát is. Az Atriplexek heterokarpiájának 

 nehéz kérdésével (lOj már 1910 óta foglalkozott, előzetes közlést 



