FUC8KÓ MIHÁLY EMLÉKEZETE 9 



tett már az 1910. évi novemberi ülésen, azután négyévi kísér- 

 letezés és megfigyelés alapján állapította meg a négyféle mag 

 keletkezését, a köztük lévő különbséget pedig élettani okokra 

 vezeti vissza. 



Két legutolsó dolgozatának megjelenését már nem érhette 

 meg, pedig ezek elé nagy várakozással tekintett. Még a déli 

 harctér lövészárkaiban is korrekturát kért e munkáiból, de a 

 korrektura-levonat átolvasatlanul ért vissza kezeinkhez, borítékán 

 a „meghalt" jelzéssel. E két dolgozata tehát posthumus munka lett. 



A pontos munka, a komoly, mélyreható elmélyedés jelle- 

 mezte Fucskó Mihályt. Nyugodt, kitartó, minden részletet felderítő 

 törekvése visszatartotta őt az elhamarkodott közlésektől és ha 

 mégis ötéves irodalmi munkássága már ily szép eredményeket 

 tár elénk, az csakis a folytonos munkálkodás és nem a sokfelé 

 való kapkodás jele. Mindent kritikával és gondolkozással foga- 

 dott, amiről szakosztályi üléseinken történt többszöri felszólalása 

 tanúskodik (Bot. Közlem. XI. 43., 104., 219. old). Ilyenkor 

 kemény szavakkal ostorozta a spekulációt, de legtöbbször a 

 kísérleti módszerek oknyomozását hangoztatva, mély bepillantást 

 engedett gondolkozásának alaposságába. A felületességet és 

 tudákosságot a túlságba csapó kritika szavaival ostorozta egyik 

 polémiájában (3), amidőn szeretetreméltó modora kíméletlen 

 tudott íenni. Tudományos munkálkodása miatt tanári munkás- 

 ságát sem hanyagolta el azonban. A Selmecbányái új iskola- 

 épület természetrajzi helyiségeit nagy buzgalommal rendezte be, 

 tanítványait pedig szeretetteljes gonddal nevelte és tanította. 

 Tanártársai nagyrabecsülték benne a kötelesség komoly, pontos 

 emberét, a tudomány lelkes bajnokát és az igaz barátot. 



Mindezek a kiváló tulajdonságok méltán felkeltették ben- 

 nünk a reményt, hogy Fucskó Mihály nemcsak a középiskolában 

 fogja kiváló eredménnyel széthinteni a természet iránti szeretet 

 magvait, hanem határozott egyéniségének, kutató tehetségének, 

 vonzó előadóképességének teljes kifejtésére még magasabb polcot 

 is el fog érni, habár fényesen beigazolta, hogy a vidéki közép- 

 iskolai tanárnak is minden mód és eszköz rendelkezésére áll az 

 igazi tudományos kutatáshoz, minden külföldi iskolázás és tanul- 

 mányút nélkül is, ha önmagában megvannak az ehhez való felté- 

 telek. Hozzá fűződő szeretetünk és reménységünk aggodalommá 

 vált, amidőn értesültünk, hogy őt is fegyverre szólította a haza 

 veszedelme. A komoly munka emberét a viszontagságos harcok- 

 ban sem hagyta el utolsó napjaiig a nyugodt gondolkodás, a 

 meleg humor. Leveleiben kedélyesen festi a tábori életet, mint 

 a 38. gyalogezred 14. századának „Isten kegyelméből Gefreitere". 

 Belgrád ostromakor eszébe jutott a szakosztály meleg üdvözlete, 

 amelyet a szerb akadémiához küldött a múlt évi április hó 24-én 

 tartott Pancic emlékünnepére. Mivel ezt a belgrádi akadémia válasz 

 nélkül hagyta, a botanikus harcos meg akarja ismételni ezt az üdvöz- 

 letet, de már nem merített papírra, hanem srapnellhüvelyre írva. 



