18 t FUC8KÓ M. 



ú. m. hímnősök, termősök és porzósok. Legnagyobb számmal van- 

 nak az utóbbiak. A virágok másik csoportját a lepelnélküli ter- 

 mős virágok alkotják, melyeket két oldalról két előlevél fog közre. 

 Ezek az előlevelek a virágzás idején nagyon kicsinyek és csak 

 a magházat takarják be. Virágzás után gyorsan növekednek és 

 a fejlődő termés két oldalán termésburokká lesznek. 



A horizontális termések a leples himnős és a leples nővirá- 

 gokból, a vertikális termések ellenben a lepelnélküli növirágok- 

 ból fejlödnek. B e c k e r említi, hogy kivételesen a leples virágok- 

 ból is fejlődhetik vertikális termés, amit nem egy ízben magam 

 is tapasztaltam és végül Cohn szerint nagy ritkán az is elő- 

 fordul, hogy a leples virágokból lett termés ferde helyzetű. A 

 két utóbbi termésformát tekinthetjük amaz átmeneti alakoknak, 

 melyekre már a bevezetés során utaltam. 



Átmeneti alakok Cohn szerint nemcsak a termés helyzete, 

 hanem a maghéj szerkezete alapján is megkülönböztethetők. Az 

 eddigiekben valamennyi termésalakot sárga és fekete magvií- 

 akra osztottuk fel ; vannak azonban, különösen a horizontálisak 

 között, de a többiek között is olyan alakok, amelyekben a mag- 

 héj a fekete és a sárga közötti átmenet fokán áll. 



A magvak anatómiája. 



A sárga- és feketeszínű magvak anatómiai tekintetben is 

 különböznek egymástól. A különbségek a maghéj szerkezetére 

 és a magfehérjére vonatkoznak. 



A feketeszinű magvak maghéja kemény és rideg, igen 

 korán teljesen elkutinosodik és vékony metszeten sárgás fekete- 

 szinűnek látszik. Szerkezetében a Chenopodiaceák típusa jut 

 kifejezésre {Meunier 12). Epidermiszének külső fala rendkívül erő- 

 sen vastagodott és rajta a felületre merőlegesen elhelyezett fekete 

 csíkok láthatók. Érés idejére e vastagodás annyira halad, hogy 

 a sejtlumen majdnem teljesen eltűnik [4. kép. II. és Colm (3) 74 

 old. 22 kép] és ennek következtében a niaghéj vastagabb részét az 

 epidermisz külső fala alkotja, különösen akkor, ha az epidermisz 

 alatti rész csak 1 — 2 sejtrétegből áll. Az epidermiszsejtek magas- 

 sága sok esetben nagyobb, mint a szélessége és ennek követ- 

 keztében egyes helyeken palliszádszerű alakulatokat látunk. Érett 

 magvak keresztmetszetén a maghéj szerkezete könnyen félre- 

 ismerhető, mert az epidermisz sejtlumenje nem látszik és ezzel 

 kapcsolatban a vastag külső falon lévő fekete csikók azt a 

 benyomást keltik, mintha az epidermisz igen keskeny palliszád- 

 sejtekböl állana. Helyes értelmezésre csak a fiatalabb korú 

 maghéj (4. kép. I.) vizsgálata alapján juthatunk. 



A maghéj epidermisz alatti része a mag különböző tájain 

 1 — 4 sejtrétegből áll, melynek sejtjei parenchimásak és vékony- 

 falúak. Érés idejére ezek is elkutinosodnak. 



