AZ ATRIPLKX HORTHNSE 35 



A horizontális termések fejlődésének és érésének sorrend- 

 jére vonatkozóan nincsenek adataim, minthogy azonban a sárga- 

 és feketemagvn alakok elhelyezése analóg a vertikális terméseké- 

 vel, egész bizonyossággal állithatjuk, hogy a magvak érettsége 

 tekintetében is azonos sajátságokkal állunk szemben. 



A termésalakok számarányának változása mesterséges beavat- 

 kozásokra. 



A termés vertikális és horizontális alakja közötti különb- 

 ség morfológiai okokra vezethető vissza, mert a termés alakja 

 már a virágban praeformálva van. A leples virágokból nagyon 

 ritka kivétellel mindig horizontális termések és a lepelnélküliek- 

 böl vertikális termések fejlödnek. Másként áll a dolog a magvak 

 minősége tekintetében. Utóbbira a fejlődés korai szakán legfel- 

 jebb a termés helyzetéből lehet következtetni, de egyébként a 

 mag még ekkor teljesen indiferens állapotban van. 



A sárga- és feketemagvú alakok kölcsönös helj^zete arra 

 vall, hogy létrejöttükben korrelativ hatások érvényesülnek és 

 minthogy ez utóbbiak a táplálóanyagok eloszlásával szoros kap- 

 csolatban vannak, föltehető, hogy a magvak minőségét is a táp- 

 lálás módja szabja meg. Gr o e b e l (10) is utal erre a körülményre, 

 mert feltűnt neki. hogy bizonyos heterokarp növények különböző 

 termésalakjának elhelyezésében többnyire meghatározható szabá- 

 lyosság mutatkozik. Hivatkozik t\z A ethioneyna- íajoknak Solm s- 

 L a u b a c h (18)-tól leírt heterokarpiájára, mely szerint e növénye- 

 ken a terméseknek bizonyos alakja a virágzati tengely csúcsán, 

 vagy különleges oldalágakon helyezkedik el. Véleményét a követ- 

 kezőben foglalja össze: „ Die vorstehenden kurzen Bemerkungen 

 zeigen, dass die Heterokarpie kausal offenbar mit der verschie- 

 denen Stellung der Blüten (soweit diese eine verschiedene Ernah- 

 rung bedingt) verknüpft ist." ^ Ezek alapján nagyon valószínű, 

 hogy az Atriplexek heterokarpiája legalább is a sárga- és fekete- 

 magvúság tekintetében szintén a terméseknek eltérő módon való 

 táplálásán alapuló jelenség, nem pedig egyszerű ökológiai alkal- 

 mazkodás, amint azt némelyek, különösen D e 1 p i n o -^ és C o 1- 

 1 i n s ^ (4) hiszik. 



G 6 b e l-nek idézett felfogását C o h n kísérletekkel iga- 

 zolta, melyeknek eredményeit még kísérleteim lezárása előtt közölte. 

 Nyolc kísérletről számol be dolgozatában, melyek közül az első 

 négyet a különböző táplálkozási viszonyok hatásának kutatására 

 és a többit az operatív beavatkozások befolyásának tanulmányo- 

 zására fordította. Kísérleteit megelőzően abból indul ki, hogy a 

 sárgaszínű magvak több táplálóanyagot igényelnek, mint a feketék, 



' Goebel K. (lU). 437. old. 

 - D e 1 p i n (5). 27—68. old. 



3* 



