42 



T FUC'SKO M. 



II. kísérlet. 



Az operációt a legtöbb példányon a következő módon haj- 

 tottam végre. A fiatal terméseket az oldalágakról mind eltávolí- 

 tottam, csak a föszár csücsálló fürtjén és esetleg az ez alatt lévő 

 néhány legrövidebb oldalágon hagytam meg. Kivételes esetekben 

 az igen nagytermetű terebélyes példányoknak leghosszabb oldal- 

 ágain is meghagytam még a csúcsálló fürtöt. 



Operáció után a megmaradt fürtök a normálisnál jóval erőtel- 

 jesebbekké fejlődtek és az utólag fejlődő virágok nagyban hozzá- 

 járultak a termések számának gyarapításához és a termésfürtök 

 ennek következtében nagyon tömöttekké lettek. A táplálék tiíl- 

 tengésének jelei annál kifejezettebben nyilvánultak meg, minél 

 kevesebb volt a megmaradt termések száma. A sárga- és fekete- 

 magvüság számaránya is ehhez a körülményhez alkalmazkodott. 



A magvak számarányára vonatkozó adatokat az alábbi 7. sz. 

 táblázatban állítottam össze, de az abban foglalt eredmények helyes 

 értelmezése érdekeben néhány megjegyzésre van még szükség. 



A termésalakok helyzeti viszonyának vizsgálata során kitűnt, 

 hogy a sárga- és feketemagvú termések számaránya nem egy- 

 forma a növény minden részén. A sárgamagvúak főképen a 

 csúcsokra és a feketemagvúak pedig leginkább a bázisokra tömö- 

 rülnek. Ebből következik, hogy az operatív beavatkozás hatásá- 

 ról csak úgy nyerünk helyes képet, ha az érintetlen példányoknak 

 azt a részét választjuk ki az összehasonlítás alapjául, amely rész 

 a kísérleti példányokon a termések nevelésére fordíttatott. Tehát 

 a mostani kísérletből nyert számadatokat sem vethetjük egybe 

 a termésalakok összegéből vont viszonyszámmal, pusztán a csúcs- 

 álló fürtön megállapított ilynetnü eredményekkel szabad össze- 

 hasonlítanunk. 



7. sz. táblázat. 



