AZ ATRIPLEX HORTIÍNSK 57 



le a növényről, melyeknek nyomában a közvetlen szomszédos 

 terméseknek kisebb vagy nagyobb csoportja a normálisnál élén- 

 kebben kezd növekedni és ezzel kapcsolatban még az eredetileg 

 feketemagvúságra predesztinált termések is sárgamagvúakká 

 lesznek. Amíg tisztán a vertikálisakon esik meg ez a módosulás, 

 nem feltűnő a dolog, mert ezeknek a terméseknek jelentős száma 

 normális körülmények között is, különösen a csúcsokon sárga- 

 magvúvá fejlődik; ha azonban a horizontálisok közül fejlődik ki 

 csak egy is sárgamagvúvá, nyilvánvalóbb lesz a csonkítás liatása, 

 mert az utóbbiak a legtöbb példányon mindannyian fekete- 

 magvúak szoktak lenni. 



A helyihatású csonkítások közelében található sárgamagvú 

 horizontális terméseket nem szabad olybá vennünk, mintha ren- 

 des körülmények között keletkeztek volna. Arról lehet felismerni 

 őket, hogy elhelyezésükben nem követik azt a szabályt, nmit 

 a normális esetekre fentebb megállapítottam, hanem alkalom- 

 szerűen a növénynek azon a részén jelennek meg, ahol a cson- 

 kítás történt. 



A magvak csírázásáról. 



E kérdéssel csak igen röviden óhajtok foglalkozni, mert 

 újabban Becker (1) behatóan foglalkozott vele. Tanulmá- 

 nyainak lényeges eredményei vizsgálataimnak eredményeivel 

 teljes összhangzásban vannak. 



A vertikális és a horizontális magvak kétalakúsága csírázás 

 tekintetében is kifejezésre jut, ami a maghéj szerkezete alapján 

 előre várható volt. A sárgaszínű magvak a vízben gyorsan 

 duzzadnak, mert a héjuk vékony és lágy s a vizet könnyen 

 átbocsátja, minek következtében 4—5 nap alatt majdnem teljes 

 számmal kicsiráznak. A feketeszínű magvak héja igen vastag, 

 kutinosodott és a vizet nagyon nehezen bocsátja át. A víz- 

 ben lassan duzzadnak és csírázásuk igen lassan megy végbe. 

 Kísérleteimben három hónap ^ alatt legfeljebb 35*^/o-uk csí- 

 rázott ki. 



A feketemagvak csirázóképességét illetőleg egészen a leg- 

 újabb időkig téves nézet volt forgalomban, amely C 1 o s(2)-tól 

 származik. C 1 o s szerint a feketeszínű magvak csirázásra nem 

 képesek, aminek magyarázatára azt hozza fel, hogy a magvak 

 valószínűleg tökéletlen megtermékenyülésnek, vagy pedig a meg- 

 termékenyítés teljes elmaradásának köszönik eredetüket, tekin- 

 tettel azonban arra, hogy embriójuk egészen normálisan fejlett, 

 hajlandó a csiraképtelenség okát még a magfehérje szerkeze- 

 tének is tulajdonítani. 



C 1 s véleményének helyességét M o q u i n-T a n d o n (13) 

 már a dolgozat bemutatásakor kifogásolta. Lange (11) szintén 

 az ellenkezőjéről győződött meg és mégis C 1 o s véleménye ment 



