78 IRODALMI ISMERTETŐ 



Az alsóbb csoportokhoz tartozó legelökön szerző a következő 

 gyeptípusokat állapította meg : 



A Bromiis erectus gyepje már a tenger partján kezdődik és 

 felmegy a havasokig. Ennek a szövetkezetéhez 194 különböző család- 

 hoz tartozó kisebb termetű növény, továbbá vagy 10 cserje tartozik. 

 A névszerint is felsorolt növények közül legtömegesebben fordulnak 

 elő a szúrós, kórós és szagos gyomok, amelyeket a legelő állat 

 elkerül. Nyár folyamán az amúgy is gyéren termő jobb legeiőnövé- 

 nyek teljesen kisülnek, ilyenkor a jószág kizárólag a fák és cserjék 

 lombjából él. 



A Festuca vallesiaca típusú gyepek a tengerre hajló karszt- 

 hegység harmadik felső fokozatán vannak leginkább elterjedve, de 

 átterjednek a hegység dalmáciai részének nyugati oldalára is. Ezt a 

 gyepet körülbelül ugyanazok a fajok kísérik, mint a Bromus erectusét, 

 azonban a tulajdonképeni tengerparti elemek megritkulnak vagy el is 

 maradnak. A Festuca vallesiaca gyepjét sok helyen a F. pseudovina 

 gyepje váltja fel. Mindkét gyepben gyakori a Satureia variegata és 

 S. subspicata. Ezeknek a sürübb állományát nevezi a szerző ,. Satureia 

 mezö"-nek, mely az említett gyepek melléktípusa. 



Szeptember hónapban egy késői fü pázsitja fejlődik ki a délre 

 és délnyugatra hajló oldalokon, t. i. az Andropogon ischaemum gyepje, 

 melyet a szerző „lschaemetum"-nak nevez. Ezek a gyepek Dalmáciá- 

 ban a tengerparttól legfeljebb 080 m-ig terjedíiek fel. 



Legértékesebb legelöfüvek a dalmát tengerpart vidékén a 

 Cynodon dactylon. Dactylis hispanica és a Koeleria splendens. 



Az eddig ismertetett legelök a gazdasági beosztás szerint az 

 első két csoporthoz tartoztak. A harmadik csoport legelői már jóval 

 értékesebbek, ezek a bükk- és helyenként lucfenyő régiójába esnek. 

 Itt a gyepszönyeg már egészen összefüggő, gyakoriak benne a Poa- 

 fajok és a Festuca pratensis. a mediterrán elemek legnagyobb része 

 elmarad és a hegyi elemek lépnek előtérbe. Igen nehéz megállapítani 

 az ottani gyeptipusokat, mert a növényszövetkezetekben gyakran hiá- 

 nyoznak a fűfélék, helyenként mégis Agrostis típusú a gyepszönyeg. 

 Kisebb foltokon többnyíre dolinákban Loliuin perenne az uralkodó fü. 

 Néhány helyen a Carum carvi terem tömegesen, ezeket a kaszálónak 

 használt területeket szerző köményes réteknek nevezi. Némely alhavasí 

 kaszálón meglehetős mennyiségben terem a Dactylis glomerata var. 

 hispida. Takarmányának úgy a tömege, mint a minősége annyira 

 kielégítő, hogy érdemes volna a termesztésével fog alkozni. Az alhavasí 

 régióban már Festuca pungens típusú gyepek(Pungentetum)ís előfordulnak. 



A Lika magas völgyében a növény szövetkezetek három típusa 

 különböztethető meg: 1. Callunetumok, 2. Karszt-hanganövényzet és 

 3. nedves rétek, amelyek többnyii'e kaszálóknak használtatnak. 



„Die Alpenweíden" című fejezet a legmagasabb fekvésű havasi 

 legelöket ismerteti. 



Kedvező havasi éghajlat hatása alatt a Velebíthegységben is 

 zárt és nyáron is zöldelö növényszövetkezetek alakulnak ki. Legfel- 

 tűnőbb itt a Bromus erectus tipusú gyepek előfordulása messze a 



