SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK , 89 



J e g- y z ö felolvassii G y ö r f f y I s t v á n kolozsvári tud. egyet. ny. 

 r. tanár üdvözlő iratát, amelyben „úgy maga, valamint az ált. növénytani 

 intézet és botanikus kerti alkalmazottak nevében is őszinte szívből kivan a 

 szakosztálynak eredményes, szép jövőt. Erősbödjék, izmosodjék a szakosz- 

 tály szellemiek, anyagiak terén, hogy a „scientia amabilis" részére hazánkban 

 mentől több komoly művelőt nevelhessen föl. így hazánk botanikai tudomá- 

 nyának, miként eddig, annál nagyobb hasznára lehessen. Fontos kulturális 

 tevékenységében vezesse a szakosztályt, annak érdemes vezetőit, ezentúl is 

 az önzetlen, a Tudományért önmagáért való lelkesedés, s akkor a legszebb 

 jövő vár a szakosztályra, a mit ismételten is szívből kíván". 



Elnök a szakosztály nevében szívből köszöni a Társulat és a szak- 

 osztályok elnökei, valamint a választmány és Győrffy István üdvözletét. 

 Igyekezni fog a szakosztály a hozzáfűzött reményeknek megfelelni, továbbra 

 is tehetségéhez képest munkálkodni, amely munkálkodásában a magyar 

 nemzeti kultúra kiépítéséhez mindenkoron iparkodni fog hozzájárulni 



2. Szabó Zoltán jegyzői jelentésében beszámol a szakosztály 

 eddigi üléseiről, különösen a második száz ülésben kifejtett muiűíásságáról: 



A növénytani szakosztály második száz ülése. 



Szakosztályunk minden esztendő elején számot vet önmagával. Átpil- 

 lant az elmúlt esztendein, megvizsgálja munkálkodását, egybeveti azt az 

 azelőtti esztendőjével, megállapítja, vájjon haladt-e vagy visszaesett, keresi 

 hibáit, hogy ainiál alaposabban fogjon hozzá a ki'ivetkező esztendő mun- 

 kájához. 



A jelen alkalommal még nem érkezett el a szokásos időpont, amidőn 

 az évi jelentések az elnök, szerkesztő, jegyző részéről előterjesztetnek, de 

 elérkezett a kétszázadik ülés, amely alkalmat ad arra, hogy nagyobb átte- 

 kintést végezzünk munkálkodásunk felett és ezzel bizonyára sok tanulságot 

 vonjunk le igyekezetünk irányának, munkálkodásunk keretének helyes vagy 

 helytelen voltára. 



A századik ülés óta, amely még a régi nyugalmas időben, szakosz- 

 tályunk fennállásának tizenharmadik esztendejében, 1914. évi februárius hó 

 10-én folyt le, a mai napig, amely nap éppen első iUésünk (1891. december 

 9.), huszonharmadik évfordulója, isnuH százszor gyűltünk össze, hogy egy- 

 másnak beszámoljunk kutatásainkról, munkálkodásainkról. Ez alatt a második 

 száz ülésnek nem egészen tizenegy esztendeje alatt a rendes üléseken kívül 

 két alkalommal ünnepélyes összejövetelünk is volt, amelyek egyikét 1907. 

 évi március hó 22-én Diószegi, másodikát az állattani szakosztállyal 

 kapcsolatban 1907. évi május hó 23-án Linné emlékének szenteltük. E két 

 ünnepélyt nem soroztuk rendes üléseink sorába, amelyek a szakmunkásság 

 jegyében folytak le, kivéve a lÖ5-ik ülést, melyet Simon kai Lajos 

 emlékezetének szenteltünk 1910 november 23-án, és a 177. ülést, amelyen 

 Klein Gyula elnökünket ünnepeltük 1912. szeptember hó 25-én. 



Egybevetve az első és második száz ülés tárgysorozatát, mindenek- 

 előtt megállapíthatjuk, hogy az első száz ülésen 31 előadással több hangzott 

 el (414), mint a második száz ülésen (^iSS), de egyúttal hozzátehetjük, hogy 

 ez a számcsökkenés korántsem jelent visszaesést, mert az első száz ülés 

 előadásainak nagyrésze rövid lélekzetű közlés volt csupán, úgy hogy akkori 

 elnökünk a századik ülésen csak 325-re teszi az elöadásszámba menő előtér- 



