SZAKOSZTÁLYI ÜGYEK 93 



Az természetes, hogy az előadások nagyobb számával az olyan elő- 

 adók szerepelnek, akik hivatásból és állásuknál fogva közelebb állanak a 

 botanikához. Az előadóknak majdnem fele (52) egy-egy előadással szerepel. 

 Ezek egyrésze más téren fejti ki munkássága javát, vagy a szakosztályon 

 kívül gyarapította jelentős míivekkel a botanikai irodalmat, de más, nagyobb 

 része viszont ezzel az egy előadással első kísérletét hozta a szaktudósok 

 elé. Az első szárnypróbálgatásoknak alkalmat és teret njaijtani a szakosz- 

 tálynak egyik fő feladata. Reméljük, hogy gazdag folytatása lesz a kez- 

 detnek, még akkor is, ha a főváros botanikai intézményeitől távol vetődik 

 el az új erő, a fiatal kutató. Az egyetlen előadással szereplők között azonban 

 több van olyan is, aki fő működését az első száz ülésen fejtette ki gazdag- 

 sággal és ez az előadásuk az utolsó szó volt, amellyel elköltözésük előtt 

 hozzánk szólottak (Fanta Adolf, Fialovszky Lajos, Flatt Károly, Kontúr Béla, 

 Kúposok Sánuiel). 



Az előadókról szólván örömmel állapithatjuk meg azt is, hogy nem- 

 csak budapesti, de vidéki szaktársaink is felkeresnek dolgozataikkai, bár 

 még mindig nem olyan mértékben, mint ahogy kívánatos volna. Az elnök- 

 ség működésében megnyilvánuló elv, az érdeklődésnek széles e hazában 

 való elterjedése azért eddig is szép eredményeket ért el, annak ellenére, 

 hogy hazánk valamemiyi botanikusának egy táborba való tömörülése még 

 nem következett el. Sokan nem érzik még át annak szükségességét, hogy 

 mint tagok sorainkba lépjenek, de ezek száma is mindinkább kevesbedik, 

 tagjaink száma pedig örvendetesen emelkedik. A századik ülés idején 372-en 

 olvasták 500 példányban megjelent folyóiratunkat, a mai napon pedig 866 

 címre küldjük szét a Botanikai Közleményeket. Ezek közt van 21 alapító 

 tag, 199 szakosztályi tag, 12 budapesti és belföldi, 5 külföldi nem tag elő- 

 fizető, 580 átalányos, 41 cserevíszonyban álló és 6 tiszteletpéldányos. 

 Az olvasók számának ilyen jelentős emelkedése miatt folyóiratunk már 1000 

 példányban jelenik meg, tehát a századik ülés óta a példányszám megkét- 

 szereződött. Ezt az emelkedést az érdeklődésnek örvendetes tanúságaként 

 üdvözölhetjük, bár jól tudjuk, hogy a közölt szám nem a szakbotanikusok 

 számát jelenti. Az olvasók számával gyarapodik üléseink látogatóinak száma 

 is, amely sokszor a félszázat is meghaladja. Ez a szám azonban még min- 

 dig nem kielégítő, tekintettel a budapesti tagok nagy számára. Valószínű, 

 hogy a tudományos előadások meghallgatását főképen azért nélkülözheti 

 sok szaktársunk, mert folyóiratunkban az előadások nagyrésze megjelenik 

 és talán az olvasás révén célszerűbbnek tartja azok tartalmának megisme- 

 rését. Pedig az élőszó, a bemutatásokkal megvilágított, vitával, megbeszé- 

 léssel gyarapított előadás maradandó nyomot hagy, míg a sokszor bennün- 

 ket közelebbről nem érdeklő tárggyal foglalkozó közleményt olvasatlanul 

 hagyjuk. Ezért is, de a társas érintkezés oly nagy jelentősége miatt is 

 üléseink látogatottságának emelkedésétől még sokat várunk, sőt a jövőben 

 talán helyén való volna az általánosabb érdeklődést oly előadásokkal is 

 előmozdítanunk, amelyek tágabb kőrü összefoglaló, ismertető tartalmúak 

 lennének. 



Megállapíthatjuk tehát a statisztika segélyével is, hogy szakosztályunk 

 kitűzött útján előre törekszik, eredményeiben visszatükrözi a magyar bota- 

 nika fejlődését. Még az ágj'uk dörgése és kardok összecsapása között is 



