KIBEBB MEGJEGYZÉSEK 



103 



megjegyzést tenni. A Magyarország középső és déli részében és 

 különösen a Budapest környékén honos an'ft-csoportbeli Sorbust 

 először Borbás tekintette a tipikus iS'. aria-tö\ különbözőnek és 

 nevezte újabb munkáiban S. meridionalis Ouss.-nak. C. K. Schnei- 

 der pedig 111. Handb. d. Laubhoizkunde-jában (I. p. 690) mint 

 a S. umhellata (= meridionalis) var. cretiea kérdéses alakját 

 tárgyalja. Az egész S. rrrift- csoport szisztematikai tagoló- 

 dásit, amint tudjuk, rendkívül nehéz, még eddig kielégítően 

 meg nem oldott kérdés, csak annyi látszik bizonyosnak, hogy 

 a S, ana-csoport levele Észak- és Közép-Európától Déleurópa 

 és Elöázsia felé, tehát dél felé és kelet felé haladva, mind- 

 inkább kerekebb, kisebb, kevesebb erü és erősebben karé- 

 lyos, vastagabb, fonákán pedig fehérebb lesz, termése pedig 

 mind kevesebb lenticellával van borítva. A két véglet közti 

 közbülső, igen változatos alakok a legtöbbször észrevétlenül és 

 megfelelő ingadozásokkal mennek át egymásba. A sorozatnak 

 egyik végén a tipikus északi S. ária, a másik végén a délen 

 és leginkább délkeleten növő S. umhellata = fiahellifolia áll. 

 Délkeleten, egészen a Libanonig és Perzsiáig. a tipikus S. umbellata- 

 val vegyest, bár ügy látszik gyérebben terem a nagyobb, sűrűbb 

 és több erű levéllel bíró S. cretiea. A Balkán-félszigeten, Görög- 

 országot kivéve, már sokkal ritkább a tipikus S. umhellata, 

 ellenben gyakoriak a .S'. cretica-va\ többé-kevésbé megegyező 

 alakok, míg az illyr flóraterületen, Isztriától le Albániáig ezek 

 már a tipikus <S. aria-\a\ is vegyest nőnek és csupán a var. 

 Baldaceii (Deg. et Fritsch), továbbá a mi Aldunánk mellett termő 

 egyik, alább tárgyalandó alak levele közeledik kevés oldalerével 

 a S. umhellata-hoz. A közép- és délolaszországi 8. cretiea levelei 

 rendesen meglehetősen lekerekített csücsúak és sűrű oldalerűek. 

 A magyarországi S. eretiea-imk megfelelő alakok szintén nagy 

 változatosságot mutatnak. Elterjedésük rendesen mészhez van 

 kötve és ott, ahol a typikus S. ária elterjedési területével talál- 

 koznak, mint különösen Horvátországban és az északnyugati és 

 Középkárpátok déli szélein, ott a legtöbbje mint átmeneti alak 

 jelentkezik a S. cretiea és ária között és pl. a Szádellői-kövön 

 Torna mellett aránylag kicsiny levelű, kemény, sűrű erü, hegyes, 

 de a 8. aria-hoz hasonló alak terem (I. kép F)^ mely a velebiti 

 a S. ária var. lanifera Keru.-hez áll legközelebb. A tovább, 

 Kassa környékén meg az Aldunán termő, nagy, meglehetősen 

 kerek levelű, í*. ária var. cydophylla Beck-hez legközelebb álló 

 alakok is tulajdonképen a <S. cretiea felé való közeledést mutatják. 

 Erdélyben az egész nem karélyos levelű 8. f/ria-csoportból csupán 

 a 8. eretica-Jí2^L eléggé megfelelő alak nő. még pedig csupán a 

 Bihar hegységet keletről és délről szegélyző mészkőhegyeken 

 (tehát ott, ahol a 8. daeica-wdik egykor egyik szülője lett) és a 

 hunyadmegyei Petrozsény mellett (F. Pax) és a Retyezát-hava- 

 sokon terem (utóbbi helyen a Plesia mészkőhavas déli lejtőjén 

 kb. 1400 m magasságban szedtem). 



