104 JÁVORKA 8. 



A S. cretica-i\ak megfelelő hazai alakok között a Budapest 

 környékén és általában a Középduna környékén termő eltérés a 

 legfeltűnőbb. Ennek levélalakja meglehetősen rombos kerekded 

 (csak a csúesálló nyári leveleken keskeny), töve felé épszélű, 

 csúcsa hegyes vagy kihegyzett, mellső felében kicsiny-karélyos, 

 oldalerei aránylag sűrüek, a levél fonákán erősen kiállók. Ezt 

 az aránylag legeltérőbb alakot — legalább addig, mig a S. aria- 

 csoport többi tagjának nagyszámú alakját hosszasabb és kimerí- 

 tőbb vizsgálatok teljesen tisztázzák — Wettstein felfogása értel- 

 mében vett forma gyanánt különíthetjük el. {S. cretica [Lindl.j 

 Fritsch f. nova daiiubialis Jáv. differt a S. cretica typica 

 aliisque eius formis foliis plus-minus orbiculari-rhombeis, basi 

 integerrimis et fere cuneatis, apice acutis vei acuminatis, antice 

 distincte lobulatis. Habitat praecipue in dolomiticis Hungáriáé 

 centralis, ad lacum Balatonem, necnon in formis intermediis 

 etiam alibi (egregie ad pag. Falucska, cottus Abaúj -Torna, circa 

 Dévény, cottus Pozsony, in monte Kienberg prope pag. Boros- 

 tyánkő in cottu Vas [ubique in consocio S. ariae], ad pag. 

 Nyirmező cottus Alsó-Fehér etc.) 



Az Alduna mentén, a Herkulesfürdő alatti Proláz-hasadék- 

 ban, ahol azt Borbás, Simonkai (Math. Term. Közi. XV. [1878] 

 546. old.) és újabban magam is gyűjtöttem, azután a Drenkova 

 alatti Treszkovác-sziklán (Math. Term. Közi. XH. [1874] 87. old. 

 és Erd. Lapok [1888] 223. old. S. graeca néven), továbbá Hunyad- 

 megyében a Retyezát-havasok északi lábánál a Paros-Pestere 

 község alatt levő Piatra Macestelor nevű mészsziklán (ahol azt 

 mintegy 800 m magasságban gyűjtöttem s a Bot. Közi. [1911] 

 28. lapján S. cretica néven közöltem) terem egy Sorbus, melynek 

 levele, hasonlóan a tipikus S. umbellata-éhoz, aránylag kicsiny, 

 amellett feltűnően kevés (csak 5—8 pár, egymástól távol álló) 

 erű, levelének elül kevésszámú karélya van, viszont levele a 

 S. umhellata-vaX szemben nyúltabb, ékvállú és alsó harmadában 

 épszélű (amiben elsősorban a S. austriaca-tól különbözik), foná- 

 kán nem oly tömötten fehéren molyhos. Ez az alak tehát a 

 S. ária felé hajló S. cretica és a 8. umbellata között mintegy 

 közepén áll s mintegy a S umbellata-nak legészakibb, már hide- 

 gebb klimához alkalmazkodó elváltozása. Ezt a feltűnő alakot, 

 melynek pendantjául némileg az illyr flóraterületen a S. umbellata 

 var. Baldaccii (Deg. et Fritsch) C. [K. Schneid. tekinthető, S. 

 cretica f. nova banaticaJáv. névvel jelölhetjük. (A typo foliis 

 submiuoribus grosse et paucilobatis, ambitu cuneato-obovato, 

 nervis lateralibus tantum 5—8 paribus diflert ; a S. umbellata 

 foliis longioribus, tomento foliorum subtus laxiore, non candi- 

 dissimo recedit. Habitat in rup. calcareis in tractu Danubii 

 inferioris: in alveo Proláz ad Thermas Herculis, in rup. rhyoliticis 

 montis Treskovác infra pag. Drenkova, uec non in comit. Hunyad, 

 ad pedes boreales montium Retyezát, in sup. calc. montis Piatra 

 Macestelor ad pag. Paros-Pestere.) — Icon. nostr. tab. 1. fig. H. 



