106 JÁVORKA S. 



A Sorbus aWa-alakok legváltozatosabban és legtömegesebben 

 az illyr flórateriileten, igy különösen a Velebit hegyláncán jelent- 

 keznek. Az itt előforduló alakok, melyeket részben már Borbás 

 is felsorol (Erd. Lapok [1883] 220-224. old.), a tipikus á*. ana-n 

 kívül a var. edulis Willd., var. ohtusifolia Spach., a var. acutifolia 

 DC, a f. cyclophylla G. Beck, az igen karakterisztikus var. 

 lanigera Kern., azután a S. cretica és ennek kevés erű, keskeny 

 levelű alakja, a var. Baldaccii (Deg. et Fritsch), továbbá a 

 S. austriaca, meg a S. ária és austriaca közé eső 8. carpathica 

 Borb. (in C. K. Schneider Handb. I. pag. 688). Minden való- 

 színűség szerint az illyr flóraterület a -S'. aria-csoportnak egyik 

 elterjedési centruma, ahonnan, számos más növénytársának pél- 

 dájára és részben némileg elváltozva, a mi Alföldünk szegélyén 

 levő mészhegységekre is átterjedhetett. Ezt látszik bizonyítani 

 az a körülmény is. hogy a keleti és délkeleti Kárpátok övében, 

 tehát az illyr flóraterülettől, mint centrumtól legtávolabbra esö 

 vidéken a S. aWa-csoport egyáltalában nem terem (Schur-nak 

 és Baumgarten-nek kétes adataitól eltekintve), a S. cretica dél- 

 nyugat felöl csak a Bihar-hegységig, az Alduna felől a Retyezát- 

 hegységig terem, míg a nyugati és északi Kárpátokban meg a 

 Dunántúl legszélén már a tipikus S. ária terem. A S. austriaca 

 csupán az északi Kárpátokban, Erdélyben a brassói Nagykő- 

 havason (itt Bornmüller találta s a Mitt. Thür. Bot. Ver. XXX. 

 [1913] 54. oldalán ékvállú levele miatt mint S. austriaca f. 

 hungarica Bornm.-t különböztette meg ; magam erről a helyről 

 példányt nem láttam), Horvátországban és innen le még Albá- 

 niában is, továbbá Krassó-Szörénymegyében terem (itt a látott 

 példányok szerint terem az Oravicabánya melletti Csiklovánál, 

 Zokolvárnál a Beosnica-völgyben és Herkulesfürdönél a Domugled- 

 hegy csúcsa alatt, ahol magam is szedtem, míg ugyanitt a Cserna- 

 völgy innenső oldalán, az Erzsébet-magaslaton Degen Árpád dr. 

 a S. austriaca-t kissé a *S'. torminalis hatására is emlékeztető, 

 mert hegyesebb karélyú, idős korában élénkebben pirosló levelű 

 alakban szedte). 



Látnivaló, kogy a ^S*. ana-csoport tagjainak elhelyezkedé- 

 sében, amint már előbb említettem, 3 főtipus. t. i. a S. umbellata, 

 a S. cretica és a S. ária különböző alakjai délről észak felé és 

 keletről északnyugat felé meglehetősen fokozatosan engednek 

 tért egymásnak. Leghelyesebb lenne mind a hármat vagy önálló 

 fajoknak, vagy pedig a S. ária alfajainak fogni föl, melyekhez 

 a í*. Mougeoti-\&\ együtt a S. austriaca is csatlakozik, ha a 

 minálunk az északi Kárpátokban és Horvátországban elég gyakori 

 S. carpatica Borb.-t a S. ária és austriaca közti átmenetnek és 

 nem, mint Borbás gondolta, a kettő közti hybridnek tekintjük. 

 Utóbbi okból a 8. austriaca-t épp oly szoros rokonsági kapcso- 

 latban levőnek tartom a .S'. aria-val, mint a S. Mougeoti-\a\. 



A fent emiitett hybrid eredetű fajokon kívül az északi Kár- 

 pátokban szórványosan és szálanként még más. többnyire virágzat 



