108 JÁVORRA S. 



Hogy a Lajthahegységből említett S. latifolia már a magyar 

 határon innen is terem-e, erre nézve nem tudok adatot. 



Végül még a hazai Sorbiis chamaemesjnlus-ról és a S. sudetica- 

 ról néhány szót. A S. chamaemespilus-t Erdélyben tudvalevőleg 

 ■csupán a hunyadmegyei Retyezát-havasok Bukura csúcsánál szedte 

 Borbás és Simonkai, utóbbi az aránylag kicsiny levelű egyetlen 

 talált példányt var. winor-nak nevezte. Második előfordulási 

 területe, ahol még nálunk a leggyakrabban terem, Délhorvát- 

 ország hegyei. A harmadik az északnyugati és Középkárpátok 

 mészhegységei, itt a teljesen kopaszlevelű alakok mellett elő- 

 fordul a fonákán gyengén molyhosodó levélalak, a f. discolor 

 Hegetschw. et Heer (= eruhescens Kern,) is, még pedig 

 aránylag nagylevelű példányokban is és erre az alakra értendő 

 a Nagy Fátrából közölt S. sudetica is, Wagner János (Turóc 

 vármegye edényes növényei 22. old.) a Fátra-hegységből S. sude- 

 tica var. Fatrae Borb.-ot említ, Borbástól eredő rövid leírás 

 (nagyobb, aWa-hoz hasonló levelekkel) kíséretében. A budapesti 

 tud. egyetem növényrendszertani intézetében Borbás gyűjtemé- 

 nyében keresvén Borbás eredeti növényét, azt ott ilyen néven 

 nem találtam. Ehelyett ott több példány 8. chamaemespihís f. 

 discolor fekszik meghatározatlanul a Revuca melletti Homálykőröl 

 gyűjtve. Nem kétlem, hogy Borbásnak a S. sudetica var. Fatrae 

 elnevezéséhez ez a növény szolgált alapul s ezért ezt a nevet 

 bátran tehetjük a S. chamaemespilns f. discolor szinonimjává. 

 Igazi, hófehér levélfonákú *S'. sudetica-t tehát ezideig az országból 

 nem szedtek. A Magyar Bot. Lapokban (1913. évf. 239. old.) közölt 

 iS. sudetica X chamaemespilus, melyet Margittal Antal, Borbás 

 adata nyomán, a Tátrából közöl, a megtekintésül küldött példány 

 alapján szintén nem más, mint S. chamaemespihís f. discolor. 

 A Margittal Antaltól ugyanitt közölt Sorhús sudetica ellenben 

 Sorbus chamaemespilus X austriaca = S. Hostii (Jacq.) Hedl.-re 

 helyesbítendő. Ez a hybrid hazánkból eddig nem volt ismeretes. 

 Margittal Antal szaktárs úr arról értesít, hogy a közölt termő- 

 helyen, t. i. a Kriván-Fátra Suchy nevű csúcsán igen sok alacsony 

 bokrot talált belőle, egy-egy bokor tipikus S. chamaemespilus 

 •és a f. discolor társaságában. S. austriacát ugyanott nem látott. 

 Wagner János pedig szíves volt velem közölni, hogy a -S*. 

 Hostii-i ugyanott már 1891-ben megtalálta, sőt a Nagy Fátrában 

 a Nagy Klak hegyen is szedte. 



Képmagyarázat. 



A Sorbus-fajoJc levelei. 



1. kép. 



A S. carpatica Borb. (Liptó vm. : Lubochna völgye, gyűjt. Blattny 

 T.). — B a. S. austricicamk. a S. carpatiea-hoz és S. Mougeoti-hoz közeledő 

 levélalakja (Zemplén vm. : Podszkalka, Homoima mellett, gyűjt. Mágocsy- 

 Oietz S.). — C a, S. austriaca-nak a S. dacica-hoz és némileg a S. tor- 



