ÖKOLÓGIAI MEGFIGYELÉSEK 113 



kezdeménye már megvan. Adott esetünkben tehát a kihajláskor 

 uralkodott megvilágítási körülmények nem idézhették elő a haj- 

 tásnak az előző év hajtásaitól annyira elütő természetét. 



Az akvárium megvilágítása valóban nem volt kedvezőtlen; 

 tenyésztett növényem hajtásainak szaporasága, leveleinek üde, 

 zöld volta, mind azt bizonyította, hogy a növény rendes viszo- 

 nyok között fejlődött és csak a második és a harmadik év első, 

 a vízből kitörekvő hajtásai mutattak arra, hogy ami itt nem volt 

 normális, az a vízmagasság volt oly értelemben, hogy a növény, 

 amely fejlődéstörténetileg azon viszonylathoz szokott, amely a 

 szabad természetben a fokozódó vízmélység és a vele járó fény- 

 csökkenés között fennáll, itt a fény intenzitásához viszonyítva 

 abnormális, túlalacsony vízmagasságra volt utalva. Az akvárium 

 megvilágítása és az átlagos nappali fény közötti meglehetős 

 különbség tehát a növényre nézve egy, a meglevőnél sokkal 

 magasabb vízréteget jelentett. 



A tenyészet első esztendejében a növény az alacsony víz- 

 álláshoz könnyen alkalmazkodhatott, mert egy gyenge anyanö- 

 vényből fejlődött, amely a szabad vízben, igen alacsony vizréteg- 

 től takarva, csírázott ki a magból. A növényt tehát fejlődése 

 első esztendejében hajtásról-hajtásra az uralkodó megvilágítás 

 irányította ; itt egyelőre a növénynek nem lehetett más feladata, 

 mint számos hajtásával dús lombozatát kiterjeszteni és ilyen- 

 formán megerősödni. Amidőn a növény első áttelelő törügyét 

 megalkotta, viszonylagosan nagy asszimilációs felülete révén már 

 igen erőteljes növénynek volt mondható, ügy hogy tőrügyében, 

 a megvilágítás hatása alatt, a későbbi hajtás természetét már 

 kezdeményezhette, hogy ez nemcsak egy nagyobb vízréteget le- 

 gyen képes átnőni, hanem alkalmas legyen a növény egyéb, a 

 szaporodásra szolgáló részét, sarjakat, hibernakulumokat és a 

 virágzatot kiképezni, amint ez rendesen a szabadban, a mély 

 vízben történik. A növényemen két ízben támadt, a vízmagas- 

 sághoz alkalmazkodni nem tudott hajtás tehát arra való törek- 

 vésében, hogy egy, a megvilágításhoz arányított, de voltaképen 

 nem létező vízrétegen áthatoljon, a szaporodás feladatának tel- 

 jesítése céljából, nem érezte meg a tényleges vízmagasságot. 



Ez a példa igazolása annak a felfogásnak, hogy a P. per- 

 foliatusnak és hasonló körülmények között élő egyéb alámerült 

 növénynek, a vízmagassághoz való alkalmazkodása független a 

 víznyomástól; a növényeknek ezt a képességét javarészben a 

 fény intenzitása irányítja. 



(A növ. szakosztály 1915. évi febr. 10-én tartott ülé.séböl.) 



Botanikai Közleménjek S-4. lüzet. 11 



