BOTANIKAI KÖZLEMÉNYEK 



A KIR. M. TERMÉSZETTUDOMÁNYI TÁRSULAT 

 NÖVÉNYTANI SZAKOSZTÁLYÁNAK FOLYÓIRATA 



XIV. KÖTET. 1915. XII/31. 5-6. FÜZET. 



Kari J ♦ : A vírídís típusú Eugicnák magosztódásáróL 



A niitotikus niagosztódás a többsejtű szervezetek között 

 annyira szabályszerűen játszódik le, hogy lefolyásából a chroma- 

 tikus állomány „nyugalmi" helyzetének szerkezetére és működé- 

 sére vonhatunk következtetést. (3. p. 4.)^ Nem igy a protisták 

 körében. Az utolsó két évtized kutatásainak eredményeként e 

 téren ismertekké vált karyokinetikus fázisok annyira változatosak, 

 hogy belőlük a direkt magosztódástól a tipikus indirekt mag- 

 osztódásig zárt sorozat állitható össze. Jóllehet az egysejtűek 

 nem egy természetes csoportjának a helye e sorozatban meg 

 van állapítva, a részletek ismeretétől s így az eredmények 

 összegezésétől még távol vagyunk. 



így vagyunk az Euglenák magosztódásával is. Az Euglenák 

 magosztódására vonatkozó alapvető közlemények szerzői: Büt- 

 schli, Cienkovv^sky, Stein, Cohn, Klebs (17), E n t z (f)) 

 és Kenten J.'^ Keuten, kinek megfigyeléseiről B 1 o c h- 

 m a n n (1) értesítette előre a szakköröket, vizsgálatait az Eug- 

 lena viridis-en végezte (16). Szerinte tócsáink és poshadó 

 pocsolyáink e gyakori ostorosa mitosissal oszlik. Az osztódásnál 

 a chromatikus állomány chromosomákba rendeződik és az egyes 

 chromosomák hosszirányban kettéhasadnak. A karyokinetikus 

 oszlásra jellemző orsófonalak azonban hiányzanak, szerepüket a 

 nyugalmi állapotban a mag középpontjában helyet foglaló „nucleo- 

 locentrosoma" helyettesíti. Körülbelül egy évtizeddel később 

 S t e u e r az Euglenidae- cs,a,\éidhsi tartozó Eutreptia-ról közölt 

 oszlási adatokat (21), melyek a „nucleolocentrosomának" megnyú- 

 lásáról, a külső magállomány befűződéséről és az egésznek egy- 

 szerű kettéválásáról szólnak. S t e u e r nek felsorolt megfigyelései 

 mindannyian az amitotikus oszlásra jellemzők. H a a s e szerint az 

 Euglena sanguinea osztódásakor (10) csak a H artmann elmé- 

 lete (11) szerint értelmezett karyosoma szerepel, míg a külső 

 magállomány vegetatív jellegénél fogva jelentéktelen szerepet 



^ A zárójelben lévő számok a dolgozat végén fölsorolt irodalmi mtí- 

 vekre vonatkoznak. 



- Az Euglenoideák szervezeti viszonyainak fejlődésére vonatkozó 

 történeti adatok megtalálhatók Klebs értekezésében (17) és Entz Géza mun- 

 kájában (5). 



17* 



