136 KARL J. 



játszik. A karyosoma osztódáskor súlyzó alakot vesz föl, melynek 

 óraüvegalakú két végső bemélyedésén keresztül a megoszlott 

 centrioíum kivándorol, míg a többi chromatikus állomány fona- 

 lakká rendeződve a Naegler-féle promitosissal oszlik, anélkül, 

 hogy a fonalak bármiféle kettéhasadása észlelhető volna. E 

 primitív magosztódással szemben Hartmann és Chagas fel- 

 jegyzései (13) az Euglenoideák rendjébe tartozó Peranema tri- 

 chophorum magosztódását jóval magasabban állónak tüntetik föl. 

 Itt a mag karyosomája osztódás alkalmával megoszlott centrio- 

 íum ával és centrodesmosisával csupán lokomotórikus faktorként 

 működik, a magállomány külső része pedig határozott számú 

 chronioso mákba rendeződik, melyek az aequatoriális síkban 

 helyezkednek el. 



E különböző s egymásnak részben ellent is mondó feljegy- 

 zések vizsgálatra ösztönöztek. Dolgozatom két részre különül, az 

 elsőben szólok a vizsgálati módszerről, a másodikban pedig a 

 vizsgálat eredményéről, mely csupán a magosztódásra terjeszkedik ki. 



I. 



Vizsgálati anyagul azokat az Euglenákat választottam, melyek 

 Budapest környékének, különösen a budai oldalnak időszakos, rövid- 

 éltű tócsáiban és pocsolyáiban gyakran találhatók. Egymás mellett él 

 itt az Euglena viridis (Ehrb.), E. variábilis (Klebs), E. velata (Klebs), 

 E.gracilis (Klebs), valamennyien a Klebs-féle Euglena inridis típus 

 tagjai. Kényelmesen gyűjthetők hengerüvegbe s abban 3 — 6 

 napig el is élnek. Tenyésztésük elég könnyű, bár ideálisan tiszta 

 kultúrát sem tömény sem a különféle higítású Knopf-féle oldat- 

 ban ezideig nem sikerült készítenem. Legjobb eredményre veze- 

 tett a saláta öntelék, de hátránya is volt, mert a Parameciumok, 

 Vorticellina félék és BakteriumoJc is elszaporodtak benne s nem szí- 

 vesen látott, mindennapos vendégei voltak az £^i/^Zena kultúráknak. 



Magviszonyaik viselkedése osztódás alkalmával csak meg- 

 felelő kezelés után észlelhető. E célból fixáltam s megfestettem 

 az Euglenákat. Ismeretes, hogy bizonyos véglények a napnak 

 nem minden szakában oszlanak. így K e u t e n az Euglena viri- 

 disen azt találta, — adatai az őszi évszakból valók — hogy 

 a sötétség beállta után 2 — 5 óra között oszlik. E megjelölt időponttól 

 a tőlem tanulmányozott EugleJidk — erre vonatkozó vizsgála- 

 taimat a tavaszi hónapokban, április és májusban végeztem — 

 eltértek. Ismételten az éjjel minden félórájában fixáltam őket 

 s arra az eredményre jöttem, hogy osztódó magvú alakok na- 

 gyobb számban reggel 4 — 6 óra tájban találhatók.^ 



1 Valószíiin, liogy az Euglenák osztódási ideje évszakonkint változ/k 

 ami a protisták körében elég gyakori. Pl. B o r g e r t (2 p. 4) említi a Oera- 

 tium tripos-TÓ\, hogy a nyári liónapokban éjjel, az őszi évszakban délután 

 oszlik; ifj. Entz szerint (8 p. 126) a Óeratium hir undineUa áprilisban 

 egész nap oszlik. 



