138 



KARL J. 



oszlásnak indul. Felületi megtekintésben olyan, aminőnek E n t z 

 Géza (6, 3. tábla, 10. rajz) rajzolta az Euglenákhoz tartozó 

 Eutreptidt. Egynemű állományba apró, festődő, chromatikus sze- 

 mek vannak beágynzva, a középen pedig világos magnedvtől 

 körülvéve egy magvacska, nucleolus látható. A Heidenhain- 

 féle vashamatoxyliu festés és kellő differenciálás után, a mik- 

 roszkópot a nucleolusra állítva be, előtűnik finomabb szerkezete. 

 Az előbb pontoknak látszott chromatikus szemek, mint pálcika- 

 alakú képletek jelennek meg, két végükön némi megvastagodás- 

 sal. (Lásd az A. és B. képet.) Összességük egy gömbhéjnak 

 felületében rendeződik el olymódon, hogy az egyes tagok a sugár 

 irányában foglalnak helyet. A mag felületi megtekintésekor mi 

 csak a pálcikák végeit észleljük és ezért látjuk őket pontok alak- 

 jában. A pálcikák között a nucleolussal egyenlően festődő állo- 



# • • 



• • 



• 



* 



'A 



• • • • • •• • 



• • • • • • 



• • • # 

 • ••• 



d 



A viridis tipusú Euglenák nyugalmi magjának vázlatos szerkezete. A felü- 

 letre, B a centriolumra beállítva, a centriolum, b caryosoma (nucleolus), c mag- 

 nedvréteg, d pálcikás chromatikus állomány, e a külső mag alapállománya. 



mányt találunk, mely finomabb szerkezetéből nem árul el sem- 

 mit, egyneműnek látszik. A mag középpontja felé haladva, festő- 

 szereinkkel nem festődő, homogén réteget találunk. Ez a magnedv 

 rétege, mely gömbhéj alakjában burkolja a benső magvacskát. 

 A magvacska gömbalakú; benne a H ei d e n h ain-féle vashá- 

 matoxylin festés egy erősen festődő pontot mutat. E pontszerű 

 képlet a protisták széles körében elterjedt centriolum, melynek 

 jelenlétét az Euglena viridishen Kenten is gyanította, mikor 

 a benső magvacskát, különösen későbbi viselkedésére való tekin- 

 tettel „nucleolocentrosoma"-nak nevezte. Jelenlétét Haase az 

 Euglena sanguineáhsui^ Hartmann ésChagas pedig a.z Eu- 

 glenoidedk rendjébe tartozó Peranema trichoj^horumhan szintén 

 kimutatta (13 ). Maghártyát, mely minden kétkedés nélkül annak 

 lett volna mondható, nem találtam. Mielőtt az imént vázolt mag- 

 nak az osztódás alkalmával mutatkozó változásait figyelnők meg, 

 legyen szabad egy megjegyzést tennem. Kenten az Euglena 

 viridis nyugalmi magját tojásalakúnak mondja és ábráján ilyennek 

 is rajzolja. Tojásalakú magvat gömbbé nem húzódott Euglenákha.n 



