142 KARL J, 



meziii, akkor a következőket kell mondanunk. A tanulmányozott 

 Euglenák magva egyértékü, monoenergida (11. p. 19.). E mag- 

 ban egy cenlriolumot magában rejtő karyosomát (nucleolust) és 

 egy külső magvat különböztethetünk meg. Mivel a karyosomán 

 ciklikus változásokat nem észleltem, felteszem, hogy itt a mag- 

 állomány generatív és locomotorikus komponense állandóan el- 

 különüli, amennyiben az előbbi a külső magban, az utóbbi pedig 

 a karyosomában székel (11. p. 11.) E feltevést az osztódás 

 menetének lefolyása csak megerősíti. Ez ugyanis azt mutatja, 

 hogy a kétféle magállomány sajátságos elkülönülődésében mind- 

 végig megmarad. A külső magból, a generatív magállományból 

 az osztódás alatt fonalak lesznek és mivel ezeken kettéhasadás 

 észlelhető, joggal nevezhetjük őket chromosomáknak. E chromo- 

 somák egyedül alkotják az aequatoriális lemezt, felépítésükben 

 a karyosoma nem vesz részt. A karyosoma a maga jellegzetes 

 centriolumával az egész osztódás alatt mint locomotorikus tényező 

 szerepel. A kétféle magállomány e nagyfokú differenciálódásá- 

 ban leljük azután magyarázatát az Euglenák bonyolult nyu- 

 galmi magvának és még bonyolultabb oszlásának, mely kétség 

 kívül a mitosis egy nemét mutatja. E szempontból a mag filo- 

 genetikai fejlődése során (13. p. 103.) a tanulmányozott Eugle- 

 nák a Flagellaták között magas helyet foglalnak el. Hozzájuk 

 legközelebb állanak még a Peranemíí?á^. H a r t m a n n és Cha- 

 g a s -nak a Peranema trichophoriimröl szóló vizsgalatai legalább 

 erre engednek következtetni. Magviszonyaik viselkedését tekintve 

 bizonyos hasonlóságot mutatnak a DinoflagellatákksLl is, melyek 

 közül a Ceratium triposow J ollós (15) a centriolum viselkedését 

 és a magállomány fonalakba rendeződését, i f j. E n t z (8) és 

 B r g e r t (2) pedig e fonalaknak, illetőleg chromosomáknak 

 hossz- és harántirányú kettéválását mutatta ki. 



Vizsgálatom eredményét tehát a következőkben foglal- 

 hatom össze: 



1. Az Euglenák magvában centriolum van. 



2. Az oszlási folyamat a centriolum megosztódásával 

 kezdődik. 



3. Az osztódásnál a külső magállomáuy kezdetben hálóza- 

 tosán, majd párhuzamosan futó fonalakká^ illetőleg chromosomákká 

 rendeződik. 



4. A chromosomák hosszirányban kettéhasadnak. 



5. A kettéválás után a fonalak egy ideig ismét hálóza- 

 tot alkotnak. 



Mindezek alapján az Euglenák magosztódása a mitosis egy 

 fajának tekinthető. 



Dolgozatom a kir. m. tud. egyetem állattani intézetében készült. 

 Kedves kötelességet teljesítek, mikor dr. E n t z Géza udv. tan,, egyetemi 

 ny. r. tanár úrnak, az intézet igazgatójának hálás köszönetemet fejezem ki> 



