MYKOLOGIAI KÖZLEMÉNYEK 157 



2"5 — 3 fx, színtelenek, többnyire négysejtűek, csak ritkán egy- 

 kétsejtűek. 



A pycnidium felső részének feltűnő megvastagodását, amit 

 Diedicke kiemel, nem állapíthattam meg sem Kalchbrenner, 

 sem Guepin péklányán. 



Az a Septoria, amelyet Bubák adott ki, Septoria Kalch- 

 brenneri néven a Kabát-Bubák-féle Fungi imperfecti exsiccati 

 218 száma alatt, tökéletesen egyezik Kalchbrenner gombájával ; 

 a foltok kerekalakúak és éles, sötét vonallal szegélyezettek, 

 a pycnidiumok száma a folt közepén kevés (1 — 3) ; a konidiu- 

 mok többnyire egysejtűek és szélességük 2'5 fx-nál nem több. 

 Ezért ezt a gombát, melyet Bubák Montenegróban az Euphorbia 

 amygdaloídes levelén gyűjtött, Septoria euphorbiae Kalchbr.-nek 

 kell neveznünk. 



Baumle r-nek mindkét előbb idézett gombája, vizsgála- 

 tom szerint, szintén : Septoria eupliorbiae Kalchbr. 



Nagyobb nehézséggel jár annak a Septoriának a megfej- 

 tése, melyet Kümmerle J. B. gyűjtött Kiskőrösön az Euphor- 

 bia palustris levelén. A gomba okozta foltok igen kicsinyek, 

 átmérőjük mintegy 1 mm nagy, kerekalakúak, barnák vagy 

 fehérek, szegélyük i-ötétpiros, éles és eléggé széles. A folt köze- 

 pén egy vagy legfeljebb két pycnidium ül. A konidiumok nagy- 

 sága 25— 40X2'5— 3 y>.\ két-ötsejtűek. (Lásd a 10. kép G — H 

 ábráit). Septoria média Sacc. et Brun., bár ez az Euphorbia 

 palustris gombája, még sem lehet, mert ennek konidiumai a 

 leírás szerint jóval vékonyabbak (1 [j.) és úgy látszik egysej- 

 tűek. Kümmerle gombája, közel áll a Septoria eupliorbiae Kalch- 

 brennerhez és a Septoria euphorhiaecola Hollóshoz is. ügy lát- 

 szik, e kettő között foglal helyet. Mivel azonban úgyis csak 

 íiprólékos különbségekről van szó, nem akarok számára új nevet 

 állítani, azért a Kiskőrösön talált Septoriát is Septoria euphor- 

 hiae Kalchbr. névvel jelölöm. 



18. Melanconium asperulum Moesz, n. sp. 



Aeervulis solitariis, 0-28 — l'5)><C0'14—0'5 mm., epidermide 

 tectis, dein rimose erumpentibus, intus atris ; conidiis copiosissi- 

 mis, sublimoniformibus, fusoideis, subellipsoideis, vei oblongis, 

 redis, vei leniter curvis^ saepe inaequilaleralibus olivaceis, apice 

 pjlerumque subJiyalinis, 9 — 12 Y^ 3 — 4 5 //, subtiliter spinulosis ; 

 coiiidiop)horis densissimis, simpUcibus, eseptatis, hyalinis, filifor- 

 mibus, 10 — 22y^2 — 3 n, interdum inflatis. 



Hab. in foliis flavescentibus Pini pumilionis, in monte 

 Nagy Pietrosz, comitat. Marmaros, Hungáriáé, 5, VII, 1907, leg. 

 F. Filarszky et S. Jávorka. 



Fig, nostra 11, 



