194 IRODALMI ISMERTETŐ 



alcsaládjának Bridelieae tribusát dolgozta fel a f. évi június hó 22-én 

 megjelent 65. füzetben. A Natürliche Pflanzenfamilien vállalatban annak 

 idején (1896) Pax F. nyújtott áttekintést az Euphorbiaceae-családról. 

 A Pflanzenreichban pedig ez a hatalmas család több kötetben nyer 

 részletes feldolgozást, amelyek közül Jablonszkyé már a nyolcadik ; 

 az előzőket részben Pax maga, részben Pax és tanítványainak egyike 

 dolgozta fel. A Bridelieae tribust Pax teljesen Jablonszky erejére 

 bízta, aki hamarosan meg is felelt feladatának. 



Szerző munkájában szorosan alkalmazkodik a vállalat kijelölte 

 célhoz és megkívánta módszerhez. A fősúlyt a fajok leírására, rokon- 

 ságuk tisztázására és a tribus rendszerének felépítésére helyezi. A beve- 

 zető nyolc oldalon a tribus latin diagnózisát, a vegetatív szervek, szö- 

 vettani jellemvonások, a virágszerkezet, a megporzás, a termés és a 

 mag, a földrajzi elterjedés, a rokonsági kapcsolatok és végül az ide- 

 tartozó növények hasznának rövid kompendiális jellemzését találjuk 

 meg. .\ tribusba tartozó 162 fajt két génuszba és pedig a Cleistan- 

 thus (106 faj) és a Bridelia (56 faj) génuszba foglalja, amely össze- 

 foglalással a Baillon-féle Stenonia monotípikus génuszt a Cleistanthus 

 génuszba vonja, a Müller-Argent-féle Lebidieropsis génuszt pedig a 

 Cleistanthus génusz szekciójaként fogja fel. Eszerint az eddig e tri- 

 busban megkülönböztetett négy génusz kettőre csökken, amely két, az 

 óvilág trópusaiban otthonos génusz egymástól már a termő szerkeze- 

 tében is jól elválasztható, amennyiben a Cleistanthus háromüregü, a 

 Bridelia kétüregű termővel, illetőleg terméssel bír. 



A Cleistanthus génuszt szerző 10 szekcióra osztja, amely fel- 

 osztás nyolc szekcóval növelte meg a régi Pax-féle felosztást, aki a 

 Nat. Pílanzenfam.-ban még két szekcióba foglalta az akkor ismert 30 

 fajt. Ezen nyolc újonnan alkotott szekció közül ötöt teljesen a szerző 

 állított fel, hármat pedig régebben génuszoknak tartott egységekből 

 szállított le a szekció fokra. Új szekciók a Stipulati, Ferruginosi, Char- 

 tacei, Australes, Pedicellatí, régebbi megkülönböztetések a Leiopyxis 

 (Miq.) Jabl. Nanopetalum (Hassk.). Pax, Schistostigma (Lauterb.) 

 Jabl., Eucleistanthus Pax, Lebidieropsis (Mull. Arg.) Jabl. A szek- 

 ciók megkülönböztetése főképen a vírágrészek és az embrió alkatán 

 alapul. A génusznak Pax feldolgozásában még csak 30 faja volt, szerző 

 pedig 106 fajt különböztet meg, amelyek nagyrésze a trópusok újabb 

 felkutatása révén került elő. A 106 faj közül 34-et szerző ír le, mint 

 új fajt. Ezek a következők : C. Winkleri, laevigata, tonkinensis, glan- 

 dnlosus, ílavescens, Beccarianus, Meeboldií, rotundatus, penangensis, 

 cochinchinae, travancorensis, celebricus, Curtisii, pseudopallidus, elon- 

 gatus, baramicus, borneensis, glaucus, lanuginosus, Paxii, pseudopodo- 

 carpus, rufescens, vestitus, mattangensis, sarawakensis, carolinianus, 

 namatanaiensis, glabratus, Kingii, bracteosus, pseudomyrianthus, ama- 

 niensis, Zenkeri és Mildbraedií. 



A Bridelia-génusz feldolgozásában szerző eredeti felfogással csak 

 kis részben követi Gehrmann nem régi keletű boroszlói munkáját 

 (Engler's Botan. Jahrb. XLI. 1908. Beíbl. 95. 1.), amennyiben Gehr- 

 mann két szekciójának megfelelöleg a génuszt két szubgénuszra bontja 



