46 



2. Oldbrescens: foliis brevibus , plerumque utrinque gla- 

 berrimis lucidis. 



a. intermedia: frutex parvus subhumilis, foliis ssepius 

 late obovatis subcoriaceis , amentis masculis tenuibus , 

 staminibus flavis, pedicello capsulorum nectarium 6ies 

 superante. 



— • livida: foliis subtus livido-glaucis. S. livida 

 a Wnbg. lapp. D. 488. t. 16. f. 6. S. depressa p. 

 livida Fr. Koch. 



* eriocarpa: capsulis sericeis. 



** lejocarpa: capsulis glaberrimis. 



— hicolor: foliis subtus glaucis baud lividis. {S. 

 hicolor (Ehrh.) Fr. nov. ed. 2. p. 284). S, depressa 

 Y' hicolor Fr. Mant. I. 1. c. Koch. 

 Hab. in Sueciae provinciis mediis (livida) et meri- 

 dionalibus {hicolor). 



b. orientalis: frutex procerior, foliis majoribus utrinque 

 glaberrimis, oblongo-lanceolatis, margine sinuatis, 

 amentis masc. crassioribus, staminibus fulvis, cap- 

 sularum pedicello nectarium non raro 9ies superante. 

 — - S. Starkeana Willd. 



Hab. in Silesia et prope Koenigsberg; per Rossiam 

 mediam et septentrionalem , Sibiriam etc. baud in- 

 frequens. E Petropoli formam maxime vegetam habeo. 

 Den andra arten ar d^n s. k. S. pyrenaica Gouan., om 

 hvilken jag efter foregaende vidloftiga framstallning kan fatta 

 mig kortare. Blytt upptackte for manga ar sedan pa Dovre ^ 

 en liten pilart, hvilken Fries i Nov. Mant. I. p. 74 upp- 

 forde sasom aSi. pyrenaica ^norvegica. Densamma bar sedan 

 dess aterfunnits flerestades pa vara lappska fjall, och ehuru 

 den i atskilligt afviker fran den verkliga sydeuropeiska S. 

 pyrenaica, aro ofverensstammelserna dock sa stora, att nagot 

 tvifvel om identiteten ej gerna kan uppsta. I Salices Lapp. 

 p. 81 benamnde jag denna art S. ovata Ser., dels derfore 

 att Seringes egna exemplar i bans exsiccater och figur i Mo- 

 nographien narmast tycktes ofverensstamma med var form, 

 dels emedan namnet S. pyrenaica ej syntes mig passande 

 for en art fran Skandinaviens fjall. Det ar emedlertid troligt, 

 att Seringes S. ovata mera afser den form af S. arhuscula ^ 

 som Willdenow kallade S. Waldsteiniana , och att man ej 



