93 



att lysa, efter att fria luften en tid fatt tilltrade. Dock fort- 

 far vedeu att lysa i iiiycket fortunnad luft och i syrgas ej 

 markligt starkare. I qvafgas fortfar skenet 12—24 timmar, 

 da det i fria luften brukar bibehalla sig 6 a 9 dagar; i vat- 

 gas visar det olika forhallande , stundom slocknar det genast; 

 i kolsyra fortfar det ej ofver 20 och i "salpetersyrlighet" ejof- 

 ver 7 minuter. — Lysveden syues ej astadkomma nagon 

 markbai" forminskniug af luftens syre, hvarfore man torde 

 kunna betrakta detta fenomen sasom en mycket langsam for- 

 brannings-procesB, vid hvilken endast omarkliga qvantiteter 

 syrgas da och da forbrukas. Genom behandling med sju- 

 dande vatten eller af 65** ix. upphor veden att lysa, hvaraf 

 det visar sig, att^ detta ej ar en egenhet hos sjelfva ved- 

 fibrerna, utan hos de derjemte befinlliga delarne, hvilka ut- 

 dragas genom det varraa vattnet. 



Icke blott hos murken ved har ett dylikt fosforescerande 

 sken blifvit iakttaget, utan afven hos andra vaxtdelar, som 

 statt pa ofvergang till forgangelse, Sa t. ex. berattar Meyen, 

 att ban pa en nattlig vandring genom en skog pa tvenne 

 stallen patraflfat ruttnade, fosforescerande svampar, hvilkas 

 lysande materia han med en kapp kunnat stryka pa trad- 

 stammarne; ruttnande persikor hafva afven visat ett dylikt 

 sken, liksom afven i kallare forvarad och der grodd potatis, 

 da den straxt fore forruttningen sonderskurits. Noggrannast 

 ar detta sken beskrifvet hos multnande ekblad af Tulasne 

 i bans intressanta afhandling: "Sur la phosphorescence spon- 

 tanee de XAgaricus olearius Dec, du Uhlzomorpha sub- 

 terranea Pers. et des feuilles mortes du chene." Dessablad, 

 hvilka tydligen tillhorde fjolaret och annu egde en ganska 

 fast konsistens , visade icke ett fosforescerande sken ofver 

 hela sin yta, utan nastan endast pa de flackar, der bladets 

 bruna eller graa farg var svagare och isynnerhet der de ge- 

 nom en delvis forvandling af parenchymet blifvit mycket 

 bleka och nastan hvitaktiga*). Afven forvissnade och till 

 en viss grad formultnade knoppar samt en liten gren af saiu- 

 ma trad visade samma sken, men den sednare endast pa 

 ytan a! det stalle, der den blifvit skild fran stammen. De 



*) Oiiv-trJidet hiirj.is stundom ;if en sjuKdom, hvarof veden blir 

 mjuk ocii lo-;, och s;imlidigt med vedi-iis hviliumdt' erhijiler den d3 

 iifveii i-n (ydliii fosforescens. [Viviani , Funiihi d' !liili;i p. (>'J). 



