98 



AtskilliiJa fiu'fattare hafva framkastat den gissningt^ 

 att den guldi£ula fargen hos lamellerna och (fastan nagot 

 blekare) hos kottet af Ag. olearius skulle vara en raed- 

 verkande orsak till Ijusfenomenet hos densarama, och detta 

 med atminstone sken af sanning, da Ijuset hos lamellerna 

 upphor, nar de antaga en brunare farg. Haremot kunna 

 visserligen flera skal ar.foras, men det torde vara nog att 

 har blott anmarka, att trenne andra, i tropiska landerna 

 forekommande arter, hos hvilka ett likartadt sken ar ob- 

 serveradt, hafva en belt annan farg. Ag. Gardneri Berk' 

 ar nemligen orangefargad, Ag. igneus Humpf. askfargad och 

 Ag. noctilucens Lev. hvit. Alia dessa aro, liksom Ag, 

 olearius, lysande under sin utvecklings-period. 



Ett annat ej mindre intressant Ijus-fenoraen har man 

 iakttagit hos den afven hos oss forekommande moss-arten 

 Schistostega osmundacea, hvilken i de grottor och halor, 

 der den vaxer, vissa tider pa dygnet sprider ett skont, 

 smaragd-gront sken*). Den stora mangden af personer, 

 hvilka sjelfva iakttagit detta, ar en saker borgen for feno- 

 menets tillvaro, ehuruval det ej kan harledas ur samma or- 

 sak sora det hos ofvan anforda svamp-arter. Bridel har 

 nemligen visat, att det uppkommer genom en egen reflexion 

 och refraktion af dagsljuset hos de sma con/^rva-lika tra- 

 dar, som finnas bla^ d denna mossa och hvilkas sarskilda 

 celler aro mer eller mindre klotformiga med cellinnehallet 

 hopgyttradt i midten. Dessa tradar ansag han vara en egen 

 algart, Catoptridiwn srnaragdinum Brid. , af Agardh sedan 

 ford till slagtet Protococcus , men linger har tydligen visat, 

 att de ej aro annat an forsta stadium af denna mossa; for 

 ofrigt bestyrker han i det vasentliga Bridels forklaring af 

 fenomenet. — Samma forklaring galler afven for det af 



*) Ulan Ivifve! har detma vSxt i^ifvit aniedning till SlskiHiga folk- 

 sagor om stora (lral,-skatter i berg-h§lor; §tminslone horde jag \f>^\ 

 i Halland en bonde forsakra, att pa ett narbelagol berg funnes en 

 hi'ila, hvilken han vid ett lilifallo sk^dal glSnsande af guld, silfver och 

 adla stenar, men •!§ han velat ta:;a dessa skfiller, hade han formod- 

 ligen ej g§tt rigtigt tdl vfiga, h\arfdre de i hans hand forvandlals 

 till jord. P§ min fraga , huruvida ej bland jorden fanns n§gon liten 

 raossa, svatade han, att "del var nSgot sfidanl der gront" — och 

 deila grona kati ninn rned stor grad af sannolikhol antaga vara 



