187 . 



nastan till smaaktighet nogp^anna och val torra beskrifnin- 

 gar? Vi vaga derfore pa grund a! det anforda uttala var 

 5fvertygelse , att dessa beskrifningar utan skada for boken 

 sasom skolbok kunnat alldeles uteslutas. 



Samma asigt vaga vi afven hysa om bokens sista af- 

 delning eller utdraget ur Floran. Ty — oaisedt det svara 

 eller rattare omojliga att kunna uppstalla nagon grans mel- 

 lan wallmanna)) och sallsynta vaxter, da dessa begrepp pa 

 olika trakter af landet maste vara hogst olika — ar det blott 

 forbehallet for vara s. k. wallmannast forekommande vaxter» 

 att meddela ynglingarne begrepp om vaxtdelarnes raangfal- 

 diga former, om lifsverksamheten inom vaxtverlden, om sam- 

 bandet raellan vaxtrikets talrika alster? Skola dessa sall- 

 ^ syntare vaxter utgora en forbjuden frukt, som endast den 

 mera forsigkomne far njuta och skall enda vinsten af en 

 ynglings bemodanden att aterfinna i » utdraget » en insaralad 

 vaxt endast blifva ett sviket hopp, en fortfarande ovisshet? 

 Detta kan aldrig vara Forf:s mening — och da saledes na- 

 gon af vara fullstandigare floristiska handbocker maste for 

 hvarje yngling, som studerar botanik, vara ett oundgangligt 

 Vade mecurn, maste man nodvandigt medgifva, att ett dylikt 

 utdrag ur floran i en skolbok ar hvarken nyttigt eller nodigt, 

 utan fuUkomligt ofverflodigt. 



Hvad den tredje och minsta delen af ifragavarande hand- 

 bok betraffar eller sjelfva worganlaranw, kunna vi ej heller 

 finna denna tillfredsstallande, da den ar alltfor torr och 

 skelettartad samt for yn^lingasinnet intet mindre an inbju- 

 bjudande, just emedan Forf. icke det ringaste vidrort vax- 

 tcrnas fysiologi och biologi. Forf:s organlara ar neml. blott 

 och bart terminologi, och hartill bor val icke skolundervis- 

 ningen inskrankas? Vi tro tviirtom, att terminologien bor 

 till hufvudsakligaste delen vid vaxtexamineringen praktiskt 

 inhemtas och att undervisningen genast fran borjan bor sa 

 stallas, att ynglingarne fa begrepp om lifvets verkstad hos 

 vaxterna d. v. s. om organernas forrattningar och betydelse 

 m. m. , sa att de lara sig inse, att terminologien endast ar 

 ett nodvandigt hjelpmedel for det studium, som liirer oss 

 vinna bekantskap med vaxtverlden, dess lif, verksamhet och 

 olika gestaltning i skilda vcrldstrakter, under olika tidehvarf 

 och inom sarskilda vaxtgrupper. Vi tro med ett ord , att 

 undervisningen bor tagas sa mycket fysiologisk och bio- 

 logisk som mojligt samt att hela organlaran just bor fram- 

 liigga summan af vaxtlifvets utveckling och vasende. Fordra 

 vi, siisom vi tro med rjitta, detta af en skolbok, star ifraga- 

 varande handbok onekligen vida efter de larobocker, vi forut 

 hafva af Hrr Andersson och Arrhenius. Narmast of- 

 verensstammer Ilerr Nymans »Organlara» med den »Vaxt- 



