192 



finnas bade hariga och glatta stanglar. — For fullstandig- 

 hetens skull meddela vi korta diagnoser pa vara tvenne an- 

 dra Svenska arter: 



A. elongata Hofifm.: roten foga tufvig; stangeln vanl. 

 glatt; bladen lika breda som stangeln, oftast kanthariga; 

 de nedre svepebladen elliptiskt-triangelformiga, spetsiga, i 

 knoppen langre an de ofriga, som aro kort uddspetsade; 

 skarrafjallen af fruktens langd; smablomskaften lika langa 

 med den endast pa asarne hariga foderpipen; foderbramet af 

 pipens langd. 



A» puhescens Link.: roten mycket tufvig; stangeln vanl. 

 smaluden; bladen oftast smaludna och kanthariga; de nedre 

 svepebladen kort triangelformiga, genom den utlopande ort- 

 artade ryggnerven kort 1. omarkligt uddspetsade, de ofriga 

 langre och mycket trubbiga; skarmtjallen af fruktens langd; 

 smablomskaften lika langa med den blott pa asarne hariga 

 foderpipen; foderbramet af pipens langd. 



3. I de sednaste upplagorna af Hartm. Skand. Flora 

 finnes upptagen en var. suhnivalis af Saocifraga hieracifolia 

 sasom forekommande i »Finm. vid Tana- elf enl. ex. af N. 

 Lund.)\ Da jag emellertid hvarken der eller annorstades i 

 Finmarken kunde upptacka nagon form, som jag med skal 

 trodJe mig kunna hanfora till S. hieracifolia, vande jag mig 

 vid hemkomsten till Lektor C. Hartman, hvilken godhets- 

 fuUt ur sin faders herb, meddelade mig till lans original- 

 exempl. af denna vaxt. Jag fann deraf, att den ej var an- 

 nat an den derstades mycket ymniga grofre forraen af S. 

 nivalis, sadan jag sett den fran flera af vara fjalltrakter 

 iinda ned till Jemtland. Fran S. hieracifolia afviker den 

 genom langre och hvita kronblad, blomstallningen, trubbiga 

 och djupare bugttandade blad o. s. v.; den enda skilnaden, 

 jag kunde upptacka fran den vanliga S. nivalis, var grofre 

 och hogre vaxt, fiera blommor, nagot glesare blomstallning 

 samt mahanda nagot ludnare blomskaft. — S. rividaris upp- 

 gifves i vara fioror mycket rigtigt med » hvita eller rodlatta 

 bloramor», ehuruval den sednare fargen torde vara ganska 

 sallsynt och kiiappast forut observerad pa andra exemp. an 

 sadana vanskapliga krymplingar, som finnas afbildade i Sv. 

 Bot, n. 729. I Finmarken, der nara standerna denna art 

 ofantligt frodas under stenar o. s. v., fann jag t. ex. pa Sjaa- 



