194 



alia bladen f ullkomligt glatta och endast pa ^de spSda skot- 

 tens skaft smahariga, spridda, skiftevisa, upptill tatt sam- 

 lade, dock ej sa tatt som hos Chr. alternifolmm ; blom- 

 rnorna sma, gulgroua; kalkbladen 4, vid blomningen utbojdaj 

 sedan svagt inbojda, ofvanpa brunpunkterade , n. bredt tung- 

 lika, upptill trubbigt rundade; standarne 4 *), motsatta kro- 

 nans flikar, knapparne n. klotformiga med en svag intryck- 

 ning pa midten (2-rumniiga?), ungef. af strangens langd; 

 stiftet och det knappforniiga market sma, i borjan uppratta, 

 sedan tillbakabojda; fruktamnet paronlikt, smaningom 6f- 

 vergaende i bloraskaftet, vidvaxt fodret och tackt af den 

 uppsvalldadisken; frukten bestaende af 2me bade utanpa och 

 inuti brunpunkterade fruktblad, slutligen nastan klotrund med 

 intryckning i spetsen, tidigt uppspringande medelst en langd- 

 spricka och raognande frona i fria luften**); frona runda, 

 rodbruna, glansandc, fastade i tvenne rader langs fogarne. — ■ 

 Utom fran Finmarken bar jag sett ex. fran Spitsbergen; 

 vid Enontekis anmarktes den af Prof. Zetterstedt. 



5. Bland de vaxter, som af Skandinaviens botanister 

 aro foga kanda , kan man med skal rakna SalLv punctata 

 Wnbg., hvilken derfore afven ett halft arhundrade fatt be- 

 halla en artratt, hvaraf den i sanning ar fogafortjent. Natur- 

 ligtvis var finnandet af denna vaxt en af mina lifligaste onsk- 

 ningar, da jag anlande till Tana-elfven, der den enligt Wah- 

 lenbergs egen uppgift skall forekomma i massa, och jag pa- 

 trafFade afven saval der som annorstades i Finmarken for- 

 mer, som till karaktererna fullkomligt ofverensstamde med 

 Wahlenbergs beskrifning: germinibus subpedicellatis, glabris, 

 pedunculorum foliis gemmiieris araento longioribus lanceolato- 

 ellipticis undato-serratis nitidis punctatis; hela habitus och 

 tydliga ofvergangar visade dock mer an tillrackligt, att de 

 blott utgjorde former af den der vanliga S. nigricans coae- 

 tanea. Granska vi afven karaktererna, finna vi latt, af 

 huru ringa varde de aro; kapslernas glatthet, bladens smala 

 form och hvitpunkteriug traflfa vi t. o. m. hos var vanliga i 



') Lund yrigifver dem Nara 4 a 5, men JHg lyckades aldrig att 

 l5 se det sednare antalel; formodligeii Sr delta liLa tillfalligt, som da 

 Chr. alternifoiium har 10 slandcue. 



**) Denna egenFiet har jag aldrig sett iakltagcn hos nagon Svensk 

 vSxt och lordc tiUhora sallsvnthelerna inom \axliiket. 



