207 



Afrika och Auslralien i delta hanseende stS mycket eft«r Amenka. 

 Steudels uppskaltning ar val derfore alltfor ringa, dS han antager 

 summan af alia Iropiska landers vaxtarter till 200,000 och ulom tro- 

 pikerna 100,000. Hartill m5ste vi yiterligare lagga, att denna san- 

 nolikhets-beraknirig — n§gon vetenskapligt noggrann kan pS inlet vis 

 uppn§s — endast grundar sig pS fanerogamerna. Taga vi hartill 

 kryptogamerna i betraktande, hafva vi en hel serie af familjer att 

 up'pskatta: Algerna i delta ords vidstracktaste belydelse, svamparne, 

 lafvarne, lefver- och ]6f-mossorna samt Ormbunkarne med Lycopodia- 

 ceae och Equisetaceae inbegripna. Jag har efter samina method som 

 Sleudel redan 1851 uppskattat antalet af alia jordens lofmossor till 

 0,000 arler; de bekanta jefvermossorna utgora ungefar halften af de 

 bekanta lofmossorna och samina forhlliande eger rum med lafvarne, 

 hvarfore summan af dessa familjers arter kan anslas till 9,000. An- 

 talet af bekanta ormbunkar ofverskjuler det af lofmossor med '/a, 

 hvarfore de kunna. uppskattas till 11,000; de bekanta svamparne aro 

 1% flera an lofmossorna, hvarfore de kunna antagas till 24,000 ar- 

 ler; (ie hogre algerna aro ungefar lika manga som lofmossorna, 0,000 

 arter, hvartill sannolikl kan laggas halfva delta lal lagre algformer. 

 Tolalsumman af kryplogamer skulle salunda blifva 66,500 p3 hela 

 jordklolet, ell lal, som dock ulan tvifvel ar betydligt under det verk- 

 liga *). Vi kunna derfore ulan ofverdrift antaga i rund summa 400,000 

 lefvande vaxtarter pa jorden. 



Besinna vi nu, att under 2 Srhundraden mer an 200 botani- 

 ster egnat sina krafler at uppiackande af de 2,700 mossarler, som 

 hillills aro mig bekanta, kan mon gora sig ett begrepp om den ar- 

 betskraft och den lid, som erfordras for de annu okandas upptackt 

 och bearbetning. Ar 1754 raknade Linne 7,728 vaxtarter, arlSOl 

 Persoon 21,000, nioSrsednare Denstedt 25,200, l828Spren- 

 gel 36,000, 1840 Steudel 87,000 och redan ar 1855 145,000. 

 Man kan haraf inse, ' hvilket material under ett arhundrade blifvit 

 samladt for vaxtgeografiens grundlaggning och ulbildning. Endast fc5r 

 det hisloriska inlresset vill jag namna , att Theophrastos Eresios 

 (fodd 371 f. Chr.), fornlidens storste botanist, kSnde endast 450 ar- 

 ter, och att saledea de nu bekanta blifvit upplackla inom loppet af 

 2000 §r. 



Om redan berakningen af de bekanta arternas antal ar forenad 

 med de slorsta svarigheler, d5 densamma ar beroende af olika forfat- 

 lares olika uppfallning af arl-begreppet, s3 galler delta i Snnu hogre 

 grad om slagtena, i mindre om de naturliga familjerna. De sednare 

 kan man i allmanhet antaga till val 200, clt lal, som hvarken ge- 

 nom kommande upptackter eller forandradt uppfattningssau lorde kom- 

 raa att n§got belydligare forminskas eller forokas. Huru olika der- 

 emot slagtena blifvit uppfaltade, kunna vi tydligast inse af det factum 

 att ar 1797, d5 p5 en gSng tvenne upprakningar af alia bekanta 



*) Professor Fries uppskattar blolt Svamparnes antal, enligt nya- 

 sle tidens princip for arlbegransningen, tilJ en half million. 



Ued:s Anm. 



