61 



skraanende Flade. og ligger ikke langt under Overfladen. 

 Men denne sidste er. om den end i det Hele og Store maa 

 kaldes vandret. dog ingenlnnde ja^vn: dels er der Steder af 

 stor Udstr^kning. som ligge lidt lavere end de andre, dels 

 er der i den ostlige Del. soni endnu ikke er bleven tagen i 

 Kultur. en stor Maengde smaa. lave, isolerede Hoje, smaa 

 Klitter, der hgeve sig kun lidt hojere end den omgivende 

 Mark, men hvorved der dog fremkommer en, i Virkeliglieden 

 yderst ringe, Forskjel i Terraenets Hojde, der alligevel bliver 

 meget iojnefaldende ved de store Vegetationsforskjelligheder. 

 som Terraenforskjellighederne, det vil sige de ved disse frem- 

 kaldte smaa Forskjelligheder i Grundvandets Afstand fra 

 Overtladen, medfore. Idet jeg herom henviser til Feilbergs 

 Af handling, skal her blot anfores, at ifolge bans Erfaringer, 

 der bekraeftedes ved de, selvfolgelig meget faa og spredte 

 Maalinger, som vi knnde ndfore, er der felgende Forhold 

 mellem Vandspejlets Dybde og Vegetationens Art : 



Hvor Vandspejlet om Sommeren staaer omkring 3 

 Tommer (c. 8 Cm) under Overfladen og om Vinteren over 

 eller i Hojde med den, ere de forskjellige Sivarter {Juncus) 

 fremherskende paa ethvert Sted, hvor ikke Mosedannelse 

 med tilhorende Vegetation er begyndt^). 



Ved 6 Tommers (c. 16 Cm) Dybde begynde Grses- 

 arterne vel at komme, men Mos og Halvgrsesser danne dog 

 Hovedmassen. 



Staaer Grnndvandet 9 Tommer (c. 24 Cm) under 

 Overfladen, fmde vi Svingel- og Hvene-Arter samtidig med 

 Halvgraesserne , hvoraf navnlig Carex iniJgaris fremtraeder i 

 stor Maengde og meget frodigt. 



En Dybde af 12 Tommer (c. 31 Cm) giA'er, hvad man 

 kan kalde normal Graesbund i almindelige varme Somre — 

 alle Graesarter trives, og Kloveren voxer godt, naar Surhed 

 og Kulde er skaffet bort. 



^) Hvor der ikke staaer Yand om Vinteren, vil Jorden gjerne strax 

 „ springe i Lyng^ 



