81 



Carex arenaria L. Skjont dens Skudbygning og Voxe- 

 maade ere omtalte og afbildede baade af Andre og af mig 

 selv (se „Psammof. Format."), vil jeg dog her tilfoje en lille 

 Figur til nsermere Illustration af Roddernes Forhold. Den 

 (Fig. 5) viser et Stykke af et Rhizom ; Skuddet / b0jer opad, 

 men er meget svagt i den opad voxende Del, og II fort- 

 ssetter som ssedvanlig sympodialt. De to forskjellige Slags 

 Rodder vise tydelig deres Modsaetning: de tykke, kraftige, 

 dybtgaaende Rodder, som udspringe ved Skudgrsenserne, have 

 yderst faa og korte Rodhaar, og naesten ingen Sandkorn 

 hsefte ved dem; de gaa kun lodret nedad. De tynde og 

 korte Rodder, der kunne komme til Udvikling ved alle Blad- 

 fsestene, faa tidlig mange, korte Sidegrene og mange Rod- 

 haar, der binde Sandkorn; de udgaa til alle Sider, ogsaa 

 opad, ere aabenbart slet ikke 

 geotropiske ; den Anskuelse, som 

 J oh. Erikson udtalte herom 

 og Areschoug tiltraadte (se: 

 Warming, Bot.Exkurs., 3 ; Skarrid- 

 So; „Videnskab. Meddel." 1897), 

 er nseppe rigtig. 



Som Exempler paa, at ogsaa 



andre af de paa dsempet Klit 



optrsedende Arter have Evne 



til at arbejde sig op gjennem 



dsekkende Sand, men i langt 



ringere Grad end Hjselme og 



Marehalm, kan henvises til Viola 



tricolor og Lotus corniculatus, af 



hvilke Afbildninger her tilfojes: 



Paa Billedet af den forste (Fig. 6) 



ere Lovbladene efter Kimbladene 



{Kot) maerkede 1, 2, 3, ... 8 ; de 



nederste ere gaaede til Grmide. „. „ „.,,., 



° ■ Fig. 6. Viola tricolor 



Deres Axelskiid ere mere eller i Flyvesand (Vi). 15. Juli. 



Botanisk Tidsskrift. 21. Bind. 6 



