89 



Klitbund eller paa Rimmer, men Jorden synes at vsere mere 

 muldrig. Jcrdbundsforholdene i disse Krat ere dog naesten 

 ikke unders0gte. De Krat, der fmdes laengere Syd paa, ned 

 mod Frederikshavn, staa efter Sigende paa Rimmerne, altsaa 

 ogsaa paa Sandrevler. 



Der kan naeppe veere Tvivl om, at disse Krat ere 

 Levninger af Vendsyssels gamle Skove. Om disse bar P. 

 Gaardboe bevaret en hel Del Minder og Optegnelser, som 

 fmdes i bans anferte Bog isaer S. 18—20, 135—51, 388—91. 

 Ogsaa om Krattene selv bar ban Optegnelser, f. Ex. S. 5 og 

 88. Det bar derfor en egen Interesse at oplyse, bvad man 

 •kan, om deres Flora og bele Naturbistorie. Til Dato er det 

 kun lidet, der kan gives. 



Hvad forst deres Forekomst angaaer, da findes der, 

 efter bvad jeg bar kunnet faa oplyst ved Overklitfoged 

 D abler up og Stud. mag. M. Pedersen eller selv seet, 

 endnu Krat paa felgende Steder: det nordligste er det ved 

 Hulsig, som vi saa paa Exkursionen d. 14de; vest derfor 

 ere de omtalte Krat ved Starholm. Endvidere ved Lodskov- 

 vad, lutter „Krumpel" bevoxet med Likener, ved Gaardbo- 

 gaard, JennedEgebakker, ved Vester Knasborg paa Rimmerne, 

 ved Jerup Station og derfra sydefter store Krat paa Rimmerne 

 vist naesten belt ned til Frederiksbavn. 



Purrekrattene dannes bovedsagelig af Quercus peduncu- 

 lata, men der fmdes ved Hulsig Former indblandede, som 

 synes at vgere Q. sessiliflora eller ere Mellemformer mellem 

 disse to. Efter bvad vi saa i Hulsig Krat synes det ikke 

 muligt at bolde dem ude fra binanden. Der var rigeligt med 

 unge Frugtstande. Trseerne ere lave, b0Jst af et Par Mands 

 H0jde; Stammer og Grene ere krogede og forvredne, samt 

 ret almindeligt lavktedte. Som ssedvanlig synke Purre- 

 krattene jgevnt. ned mod Vest, og ere ber meget tsette og 

 utilgsengelige ; mod 0st, bvor de ere b0Jest, trsenger man i 

 Regelen let ind i dem. De store Egekrat ved V. Knasborg, 

 som voxe paa Rimmer, og efter Ejerens Udsagn brede sig 



