143 



Den anatoniiske Bygning er f0lgende: Paa et Tvaersnit 

 (Fig. 1 B) ses, at den morfologiske Undersides Overhudsceller 

 have eii nieget tyiv Ydervasg (c. lO/i bred), der nied Glilorzink- 

 jod viser sig at vaere stserkt kutikulariseret helt igjennem'; 

 endvidere ses Midtlatnellen (M.) fortssette sig soni lysere 

 Striber ud i denne. Ointrent to Trediedele af Cellernes 

 Lumen ere paa den indadvendte Side fyldte med Slim'), 

 {S i Fig. C). Det i-esterende egentlige Cellerum (L i Fig. C), der 

 ofte med en Spids rager ned i Slimen, er paa Spiritusmateriale 

 fyldt med et gulligt, kornet Indhold, som er meget rigt paa 

 Garvesyre. Sete fra Fladen ere Overhudscellerne polygonale 

 (Fig. 1 F). Spalteaabninger mangle her fuldstaendig. Den 



jB ^t 



Fig. 1. Thymelaa hirsuta. 



morfologiske Oversides Celler ere sammenlignede med Under- 

 sidens smaa (se Fig. 1 B Es) ; de ere tyndvaeggede og bsere 

 talrige, lange, encellede, eller undertiden 3 cellede Haar, idet 

 der er en lille Basalcelle; disse Haar ere filtede ind i hver- 

 andre og danne, idet de stode op til Staenglens Filtklaedning, 

 et tykt og tget Daekke (se Fig. 1 A). Beskyttede af dette 

 flndes talrige Spalteaabninger, der rage betydeligt frem over 

 de omgivende Cellers Niveau (Fig. 1 D). De have ret tyde- 

 lige Biceller. Sete fra Fladen ere Overhudscellerne ogsaa her 

 mangekantede (Fig. IE). Mesofyllet er noget variabelt i sin 

 Bygning; oftest er det dorsiventralt, om end ikke meget ud- 



^) Forslimede Vgegge i Overhuden optiaide hyppig hos Thymelaea- 

 ceerne; se f. Ex. Van Tieghem: Sur les Thymeliacees et les Penea- 

 cees i Annates des sciences naturelles, Vile Serie. Botanique, tome 



17, S. 224 og videre. 



