155 



kunnet finde nogen saadan Form i levende Tilstand, har jeg 

 vel tilsti\nekkelig- Grund til at tvivle om dens Existents, for- 

 naegtet dens Existents har jeg ikke. 



Med Hensyn til de to sidste Pimkter befinder Jeg mig 1 

 Overensstemmelse nied Krause i Prahls Flora, der oni P. 

 accndis x elafior skriver: „Haufig soweit die Eltern vor- 

 kommen", og som udelukker „P.acmdis v. caulescens" af P. 

 acaulis , men citerer den baade under P. acaulis x elafior 

 og P. acaulis x officinalis. 



Hr. Professor Lange bebrejder mig, at jeg ved min Oni- 

 tale af P. variabilis (P. acaulis x officinalis autt. plur.) ikke 

 nsevner eller im0degaar bans modsatte Tydning af denne 

 Form. Hertil skal jeg bemserke, at Professoren dog ikke be- 

 naegter Hybridens Existents og til en Droftelse af Sporgs- 

 maalet, om der fornden Hybriden forekommer en virkelig 

 Art, som ikke er af hybrid Oprindelse, men dog i Karak- 

 tererne svarer til denne (og er lige saa formrig som denne?), 

 f0lte jeg mig ikke kaldet. 



Naar Hr. Dr. Rostrup ifdge Referatet af Modet den 22. 

 Febr. 1896^) paa dette skal have udtalt, at han ansaa P. 

 variabilis for en god Art, da stemmer dette ikke med bans 

 Flora, i hvis sidste Udgave (1896) han kmi nsevner og be- 

 skriver de tre uomstridte gode Arter og i en Anmserkning 

 tilfojer: „Hvor de tre sidste Arter optrsede i Selskab, findes 

 i Reglen en Msengde Rastardformer , som danne allehaande 

 Overgange mellem dem". 



Med Hr. Professor Lange imodeseer jeg med stor Inter- 

 esse Hr. Gartner Rrims Hybridisationsforsog, muHg kunde 

 Hr. R. ogsaa udstrsekke sine Forsog til Haveformerne. At 

 tyde alle disse Former som Former af P. variabilis eller 

 P. acaulis x officinalis gaar sikkert ikke an. Der er af og 

 til i det Erie fundet Frimula-Fovmer med stserkt farvede 

 Kroner; det kunde veere rimeligt at antage disse for Ra- 



^) som jeg var forhindret i at overvajre. 



