318 



D. incana L. 



er ejendommelig ved den isaer ved Grunden tset- og mange- 

 bladede Stsengel, der er grenet i den ovre Del (Fig. 19). Be- 

 skrives i Reglen som toaarig, hvilket vel ogsaa er hyppigst 

 Tilfaeldet, men man seer dog ikke sjseldent Planter, der i det 

 andet Aar foruden Blomsterskiid baere ny Bladrosetter. 

 L i n d b 1 o m har derfor foreslaaet at ophaeve De Gandolles 

 Afdeling „Holarges'' , hvilket jeg dog ikke synes vil vsere 

 heldigt. Planterne af denne Afdeling have dog, cm de ikke 

 altid ere toaarige, et fra de andre afvigende Udseende. 



Synonymer ere D. contorta Ehrh. og D. confusa Ehrh. 

 D. arabisans Michx., D. boreaUs DC. og D. Unalaschiana DC. 

 ere kun lidet afvigende Former. I), gracilis Ledeb. er en 

 tynd, mere spredtbladet Form af D. incana. 



D. incana er funden i det nordvestlige og arktiske Amerika, 

 i Vest Gronland til 70°, i 0st Gronland til 61°, paa Island, 

 Fseroerne og de britiske 0er, i Skandinavien , det nordlige 

 Jylland, Kolgujew og Nord-Rusland, i Sibirien til Tschuktscher- 

 landet og Kamtschatka (ikke funden paa Asiens Nordkyst), 

 Gentral-Asien og Himalaya. 



D. aurea M. Vahl 



er habituelt meget lig D. incana, men er mere filtet; Bladene 

 ere i Reglen helrandede, Blomsterne gule og Skulperne til- 

 spidsede med Isengere Grifler (Fig. 20). Er kun funden i 

 Nord-Amerika, seerlig imod Vest og i Vest- og 0st-Gr0nland 

 indtil 70°. 



Det er mig en kjaer Pligt at takke Hr. Professor E. 

 Warming for den interessante Opgave, han har stillet mig, 

 og Garlsberg-Fondet for den peknniaere St0tte, det har ydet 

 mig til dette Arbejdes Udforelse. 



