X 



maerksoiaheden paa den sidst ntevnte Forfatter, som i et Par Skrifter ') 

 paa en aandrig og om grundigt Kjendskab til Plinius og de af ham be- 

 nyttede graeske Forfattere vidnende Maade. men med skarp og skaansel- 

 l0s Kritik har ki'tevet Fjernelsen af en Masngde fra Foitiden arvede 

 Inkonsekvenser og tildels Urimeligheder i den gsngse Nomenklatur, idet 

 han beklager. at den botaniske Kongres i Paris 1867. da den gav Regler 

 for Nomenklaturen , ikke ryddede grundigere op i det Chaos af Synder 

 imod sund Sans, der have faaet Lov at brede sig upaatalt i lange Tider. 



Det er dog neppe rimeligt, at den radikale OmvEeltning i Navnene, 

 paa Grundlag af en strtengt gjennemfort Konsekvens. som St. L. kra?ver. 

 vil bUve bragt i Udforelse i hele sin Udstrajkning, Hge saa hdt som den 

 senere af 0. Kuntze i modsat Retning (paa Grundlag af det absolute 

 Prioritetsprincip) foreslaaede Reform. Imidlertid, ligesom der af begge 

 disse Forfattere er givet Stodet til Eftertanke over Skavanker ved den 

 bidtil almindelig fulgte Nomenklatur, saaledes kan der, hvad sserlig 

 St. Lager angaar, onskes en og anden jEndring af aabenbare Modsigelser, 

 der uden storre Vanskelighed lade sig fjerne. Som Exempler paa saa- 

 danne kan naevnes: 



Man bor ikke skrive Lotus corniculatus og Mehlotus allia 



- ikke jEgilops ovata og Echinops strigosus 



- ikke Scorpiurus subvillosa og Myosurus minimus 

 SlfBgtnavnene Orchis, Stachys og Grjesslajgten Nardus b0r have 



masc. Artnavne. 



Et af 2 graeske Radikaler sammensat Ord, af hvilke Slutningsordet 

 er et uforandret gr.npsk Ord, bor i Kjon rette sig efter dette (f. Ex. Onosma. 

 Hehosperma o. fl.). Under denne Regel indbefatter St. L. som mig 

 synes med Rette Polygala^). Hertil kan fojes, at man ikke. som ofte 

 sees, b0r skrive i Fla?ng Elodes og Helodes, Eleocharis og Helosciadium. 

 Rigtigere og mere konsekvent bor det vel hedde: Heleocharis og Heleo- 

 sciadium. 



St. Lager paaviser ved talrige og maerkelige Gitater af Plinius den 

 , Overtladiskhed og Upaalidelighed , hvormed han i sin hist. nat. har be- 

 nyttet de a?ldre graeske Forfattere, og frakjender ham den ham alminde- 

 lig tillagte Vffirdighed som Autoritet i botani.sk-filologiske SporgsmaaP). 



Jeg skal her give et kort Referat af de Grunde. stattede fornemhg 

 paa Gitater af Phnii Hist. nat.. hvormed St. L. haevder Rigtigheden af 

 sin Kritik. navnlig med Hensyn til Polygala-Sporgsmaalet. 



^) Reforme de la nomenclature botanique 1880 og ^Nouvelles remarques 

 sur la nomenclature hot." 1881. 



') I Mods^tning til Overla^rer S. . som erkl*rer Polygala for et ikke 

 grsesk Ord. vilde jeg snarere va:'re tilbo.jelig til at anse det for mere 

 gra?sk end den af gr<i?ske Foifatlere brugte Form. Polygalon fordi 

 den sidste Halvdel af Ordet (yaAa) er uforandret som i Grfesk. 

 ■ ^j Som karakteristiske Exempler paa Fejltagelser hos P. anf0rer St. L.. 

 at han forvexler -natro-y (Log) med -paaio'> (en Labiat) og som 

 F0lge heraf forener Stachys med en Logart, fra hvilken den ad- 

 skilier sig ved flere og laengere Blade og en behagelig (ikke skarp) 

 Lugt. at han sammenlilander Crataegus med Grata-gonon (Gera- 

 tocephalusj. 



