— 27 



jeg dog direkte Pointstallene 1 — 50 som Hyppighedstal. Ved 

 Unders0gelsen anvendes en kvadratisk Ramme, der 

 kastes paa Maa og Faa paa forskellige Steder i den 

 Formation, som man vil unders0ge. 



Sp0rgsmaalet bliver nu, hvor stor Fladeenheden ber vaere 

 og hvor mange Fladeenheder der bor undersoges. Disse Spergs- 

 maal maa afg0res ved Fors0g, der skal vise, hvilken Fladeenhed 

 og hvilket Tal af Fladeenheder der samtidig med at VEere 

 praktisk anvendellgt giver det til del virkelige For- 

 hold bedst svarende Resultat. 



Det gselder ved en saadan Unders0gelse ikke om at faa alle 

 Arter, ogsaa de allersjeldneste, med; heller ikke ved en almindelig 

 floristisk, selv meget indgaaende Analyse er man sikker paa at faa 

 alle Arter med. Hvis man ikke unders0ger altfor faa og smaa En- 

 heder, vil de Arter, man ikke faar med, alle hore til de sjeldne og 

 sjeldneste. I Tilfaelde, hvor man bar Grmid til at formode, at det 

 bar saerlig Interesse at faa Floralisten saa fuldstaendig som rauligt, 

 kan man bagefter vedf0je de Arter, som man bar set, men som 

 ikke er trufne i de undersogte Kvadrater. Selvfolgelig maa Metoden 

 va^re saaledes, at alle ikke sa^rlig sjeldent forekommende Arter 

 kommer med. Jo st0rre den valgte Fladeenhed er, des fterre be- 

 h0ver man at unders0ge, naar det gselder om at faa alle de vig- 

 tigste Arter med; jo mindre Fladeenheden er, des flere maa der 

 unders0ges. Men da det ikke f0rst og fremmest kommer an paa 

 Floralistens Fuldstsendighed men paa, at Arterne faar et til deres 

 Hyppighedsgrad saa vidt muligt svarende Pointstal, gaelder det om 

 at faeste Opmaerksombeden sserligt paa dette Punkt. 



I en Formation, i hvilken der ikke er nogen synderlig Forskel 

 paa Arternes Hyppighedsgrad, vil det kun vsere nodvendigt at 

 unders0ge forholdsvis faa Fladeenheder for at faa et nogenlunde 

 sandt Udtryk for Arternes Valens. Men ved Unders0gelsen af en 

 Formation med en eller faa meget dominerende Arter og et Antal 

 kun spredt forekommende Arter, f. Eks. B0geskovens Anemone 

 nemorosa-Facies, vil den eller de dominerende Arter faa et forholds- 

 vis altfor ringe Pointstal, hvis man ikke unders0ger et betydeligt 

 Antal Fladeenheder. 



Holder vi os nu forel0big til den nsevnte Anemone nemorosa- 

 Facies i Jonstrup Vang, saa begyndte jeg med at benytte en Ar 

 (100 n Meter) som Fladeenhed; men det viste sig snart, hvad jeg 

 ogsaa paa Forhaand ventede, at det af flere Grunde var en altfor 



