stor Enhed, hvorfor jeg heller ikke fortsatte Forsoget paa denne 

 Maade og derfor heller ikke her vil give noget Eksempel paa 

 Resultatet af en saadan Fremgangsmaade. 



De Fladeenheder jeg derefter benyttede var Vio, ^/loo, Viooo og 

 i/ioooo Ar eller 10 n M., 1 n M., Vio □ M. og Vioo n M. Resultatet 

 af Unders0gelsen af Bogeskovens Anemone nemorosa-Facies i Jon- 

 strup Vang ses i Tabel 1, hvor den Hyppighedsgrad , de enkelte 

 Arter fik ved Brugen af de forskellige Fladeenheder, er angivet efter 

 Skalaen 1—5 (5 = storste Hyppighed). 



Som tidligere ber0rt forekommer det mig lettest at anvende 

 en kort Skala, f. Eks. 1 — 5 ; viser det sig 0nskeligt at anvende flere 

 end 5 Hyppighedsgrader, kan man jo benytte halve Grader eller 

 10-delte Grader. Naar jeg saa alligevel ikke straks benytter en 

 leengere Skala, f. Eks. 1—10, ligger det i, at for mig idetmindste 

 falder det meget lettere for Anskuelsen at bestemme Hyppigheden 

 efter Skalaen 1—5 med Benyttelsen af halve Grader eller 10-delte 

 Grader, hvor det er 0nskeligt, end at bruge Skalaen 1 — 10; hvis 

 imidlertid denne sidste Skala falder naturligere for andre, er det 

 ganske let at omssette den ene til den anden. 



Det som det nu i foreliggende Unders0gelse koramer an paa, 

 er ikke Forskellen eller Overensstemmelsen mellem de ved An- 

 vendelsen af de forskellige Fladeenheder fundne Arter, men f. Eks. 

 Forholdet mellem den ved Unders0gelsen fundne Hyppighedsgrad 

 af den i dette Tilfaelde eneste dominerende Art, Anemone nemorosa, 

 og de 0vrige paatrufne Arter tilsammen; nederst i Tab. 1, har jeg 

 angivet dette sidste Forhold i Procent. I Tab. 1 , Kolonne 1 , har 

 jeg angivet Forholdet, naar hver Art kun taelles en Gang, hvor de 

 enkelte Arter altsaa gaelder lige meget hvad enten de er alminde- 

 lige eller sjeldne ; og jeg har her kun medtaget de Arter, som blev 

 fundne ved Unders0gelsen med de forskellige Fladeenheder; For- 

 holdet mellem den dominerende Art og alle de 0vrige, ganske 

 underordnede Arter tilsammen bliver paa denne Maade som 6 : 94, 

 og Forholdet vilde naturligvis vsere bievet endnu mere misvisende, 

 hvis ogsaa alle de udenfor de unders0gte Kvadrater iagttagne Arter 

 toges med. 



Anvendes nu den til Bestemmelsen af Arternes Valens fore- 

 slaaede Metode, bliver Forholdet naturligvis et belt andet, men 

 forskelligt efter St0rrelsen af den anvendte Fladeenhed. Tab. 1 

 Kolonne 2—5 viser Resultatet, naar Fladeenheden er henholdvis 

 10, 1, ^10 og Vioo D M. og de for Bestemmelsen af Valensen under- 



