— 70 — 



Forholdene bliver da saa ugunstige for Bundvegetationen, at endog 

 de til B0geskovens oprindelige Bundflora herende Arter kun ferer 

 en meget kummerlig Tilvserelse , isser ogsaa af den Grund, at de 

 unge B0ges Blade bliver siddende hele Aaret, lige til naeste Lovsprings- 

 tid, og skygger over Bunden ogsaa i den Foraarstid, i hvilken ellers 

 Bogeskovens Bundflora lever sit korte Solliv. Forst naar de unge 

 B0ge bliver noget h0jere og naar til den Alder, da de allerede om 

 Efteraaret kaster Bladene, begynder Bundfloraen atter at komme 

 til Krsefter; Overgangstiden er forbi, og en ny Anemone-Facies ud- 

 foldes i al sin Ynde til Fryd for den kommende Slaegt. Og i det 

 hvide Anenione-Tseppe trseffer Botanikeren maaske et lille svagt 

 Individ af Aira caespitosa, af Juncus effusus eller af en anden Art, 

 som ikke h0rer Anemone-Vegetationen til; og maaske ban taenker: 

 hvorfra mon denne Plante er kommen, og hvorledes bar den kunnet 

 faeste Bo her; men Planten er utvivlsomt en Relikt, et Minde om 

 den Skovens Overgangstid , da den solaabne Bunds Planter for en 

 stakket Stund og ved Menneskets ufrivillige Hjselp S0gte at erobre 

 Skovens Bund. 



3. Naaleskovens Bundflora. 



Den unge B0geskov med dens laenge siddende visne L0v er 

 haard mod Bundfloraen; endog dennes mest skyggetaalende Arter 

 sygner; men selv om denne Trsengselstid er tung og varer flere 

 Aar, saa er den dog baade forholdsvis mild og kort i Sammenligning 

 med de Kaar, som den sluttede Granskov byder Skovbundens Planter; 

 thi Granskoven giver ikke alene staerkere Skygge end B0geskoven, 

 men Skyggen er permanent saa laenge Bestanden er sluttet. Saa 

 snart de unge Graner bar sluttet sig sammen og daekker Bunden, 

 saa at knapt en Solstraale naar Jorden hverken paa den ene eller 

 anden Tid af Aaret, forsvinder ethvert Spor af Bundvegetationens 

 Blomsterplanter; og denne Tilstand varer i Aartier, indtil Stormen 

 eller 0ksen lyser op i M0rket. F0rst da begynder en spredt Ind- 

 vandring af enkelte Arter; men endnu er Skoven meget mork, og 

 kun paa Steder, bvor et Lysbundt paa enkelte Dagtider kan naa 

 Jorden, er der Livsbetingelser for de unge Planter, som er spiret 

 frem af hidf0rte Fr0. Planterne staar her enkeltvis og i Begyndelsen 

 langt fra hverandre; her en Lactuca muralis, hist en enlig Taraxacum 

 Gelertii, en Arenaria tritiervia, Veronica officinalis eller en anden 

 af de faa Arter, som kan leve under disse Kaar. 



F0rst naar Skoven ved Hugst eller Storm bliver lysere, eller 



