— 153 — 



aus einer Massenkultur immer die „beste Auswahl", sehr weit vom 

 Mittel abweichende Sortimente, erhalten werden. Erst im Gross- 

 betrieb kann man mit einer gewissen Wahrscheinlichkeit die grosse 

 Lose der Variationslotterie d. h, sehr stark vom Mittelmass abwei- 

 chende ausgezeichnete Individuen erwarten". 



Det er disse Udtalelser af W. Johannsen, som i nogen Maade 

 kan finde A^nvendelse overfor Sp0rgsmaalet om Plantetaethed ; og 

 med Henvisning til Resultaterne af de foretagne Maalinger af B0n- 

 ner skulde der uden Hensyn til Trsearten egentlig ikke viEre nogen 

 Graense for den 0nskelige Ttethed i Kulturen; men her ger den 

 forskellige Spredningsevne hos vore Traearter sig goeldende, og hvor 

 Spredningsevnen er svag, kan vi snart naa et Maksimum af Plante- 

 tsethed, som vi ikke tor overskride, fordi Kampen mellem Indivi- 

 derne i modsat Fald vilde blive for haard, men hos Traearter med 

 staerk Spredningsevne er det — i hvert Tilfaelde paa mange Loka- 

 liteter — tvivlsomt, om der overhovedet eksisterer anden Graense 

 for den 0nskelige Taethed end den, som Hensyn til at undgaa en- 

 hver unodvendig Kulturudgift saetter ; thi for os gaelder det jo netop 

 om, at vore Bevoksninger kan komme til at indeholde i storre 

 Antal Individer, som med Johannsens Udtryk har vundet det store 

 Lod i Variationslolteriet, og vi b0r taenke paa, hvad ban siger, at 

 det kun er i den store Drift, at et saadant Lod kan ventes; det 

 vil sige, vor Bestraebelse b0r vsere rettet imod at frembringe Be- 

 voksninger indeholdende et tilstraekkeligt Udvalg af Individer, som 

 forener de Ting, hvorpaa det for os saerlig kommer an: saa stor 

 Hojde og Tykkelse, som de ydre Kaar tillader, med den Form, vi 

 attraar: rene rette Stammer. 



Og om det nu end er saaledes, at Vsekstenergien overvejende 

 er afhaengig af Kaarene og paavirkes af Plantens Vilkaar i de saa- 

 kaldte folsomme Perioder, medens den ranke Vaekst maaske snarere 

 skyldes anlaegstypiske Tilb0Jeliglieder, og at, som der af Johannsen 

 S. 299 siges, — „man sich hiiten muss voreilig von Korrelation zu 

 sprechen", saa gaelder dog ogsaa Bemagrkningen samme Sted: „fur 

 die Praxis gelten andere Ziele und Mittel als fiir die Forschmig; 

 und fiir die Praxis mag es vielleicht ganz gleichgiiltig sein, ob ein 

 gesetzlicher Zusammenhang Korrelation genannt wird oder nicht" ; 

 og derfor kan endnu et Sted i Arvelighedslaeren tjene til at begrunde 

 Plantetaethedens Fortrin ; jeg taenker derved paa hvad der S. 296 

 Andes udtalt: ,,Selbst wo Eigenschaften absolut unabhangig von 

 einander variieren, miissen sich Verhaltnisse zeigen. die oberflach- 



