— 280 — 



nogle Steder er Vegetationen fattig, og der findes undertiden blot 

 faa og spredt voksende Individer. Det sidste er netop Tilfseldet 

 paa Steder, hvor Fehetia synes at vsere kommen for hojt, og hvor 

 den ikke vajdes dagligt af Havet ved og onikring Niptid, hvis det 

 er stille Vejr. En varm Sommerdag kan den vaere saa tor paa 

 saadanne Steder, at man ved Indsaniling ikke behover at torre den 

 yderligere — det samme kan ogsaa vaere Tilfseldet med Fucus 

 spiralis. — De Individer af Pelvetia, som vokser saa liojt, nemlig 



Fig. 1. Pelvetia canaliculata foroven, Fucus spiralis forneden; typisk Billede 

 af Pelvelia-Fucus-spiralis-Samfundet, Reykjavik 13. 8. 09 (pliot. Hesselbo). 



undertiden belt oppe i Verrucaria maura-Baeltet, er ssedvanlig meget 

 smaa (omtrent 2 cm. hoje) og trykker sig tset til Klippen; ofte 

 trseffes de da isser i Spatter, og det nye Lov kan have en forbau- 

 sende Lighed med en Roset. Lsengere nede, hvor Vegetationen er 

 frodig, er Planterne omtrent 8 cm. hoje. Pelvetia er den mindste 

 Fucace her ved Kysterne; den afviger fra de andre foruden ved 

 Lidenheden ved sin lysere, gulbrmie Farve, ved sin anatomiske 

 Bygning og det rendeformede Lov. Rendeformen beroer paa en svag 

 Sammenfoldning af Lovet; ved at formindske den fordampende 

 Flade er den gunstig for en Plante, som er saa udsat for Luftens 

 torrende Tndvirkning som Pelvetia. 



