— 281 - 



Det er karakteristisk for Fucaceernes Baeltedeling paa Kysten, 

 at de mindste {Pelvetia, Fucus spiralis) ordner sig i et Bcelte for 

 sig overst, medens de storre Arter ordner sig i Baelte laengere nede, 

 af hvilke igen den storste Art Andes nederst {F. inflaf/us, naar der 

 regnes med de store bredlovede Former). 



J^ucus-spiralis-Samlaget er meget mere udviklet end Pelvetia- 

 Samlaget og findes tset nedenfor dette. Paa flade eller yderst 

 svagt hajldende Klipper danner det et forholdsvis bredt Baelte, men 

 ved stejl Kyst kun et smalt. Om dets Forhold til udsat Kyst er der 



Fig. 2. Fucus spiralis. Parti af en yppig Vegetation nedenfor Pelvetia-Samlaget, 

 Reykjavik, 13. 8. 09 (phot. Hesselbo). 



talt f0r. Det kan hsende med Fucus spiralis som med Pelvetia, at 

 den vokser saa li0jt, at den til Tider ikke vsedes dagligt af Havet. 

 I saa Fald er Individerne i Reglen mindre og ofte temmelig staerkt 

 spiralsnoede; de kan ligge nsesten belt indtorrede paa Klippen uden 

 at tage synlig Skade deraf. Miiligvis er Vridningen af Lovet en 

 Folge af Udt0rringen. 



Dette Bselte er som Kegel nogenlunde skarpt afgraenset fra det 

 nedenforvaerende Fucus-Baelte. Dog er der rigtignok ikke altid 

 naevnevaerdig Afstand mellem F. spiralis og de everste Forposter 

 fra FucuS' vesiculosus-Samlaget, men Grsensen er alligevel naesten 

 altid tydelig nok. 



