— 311 — 



om den laa for Anker. Det er da ogsaa ret hyppigt ved Skrab- 

 ning, at man trrekker Planterne med dares „Ankre" op fra Bunden. 

 Samlaget trseffes fra en Dybde af omtrent 2 Meter, eller omtrent 

 fra Ebbegraensen indtil en Dybde af c. 30 M. Smaa Individer kan 

 trseffes i de vandfyldte nederste Fjasre-Bassiner. I Forhold til 

 andre almindelig udbredte Laminaria-Arter, L. digitata og L. hyper- 

 horea, plejer L. saccharina at holde sig nsermest Kysten, navnlig 

 den mere laederagtige Grundtvandsform. Paa ringe Dybde kan 

 Rsekkefelgen ses tydelig, men paa st0rre Dybde maa man slutte 

 fra det, som Skraben bringer op. REekkef0lgen er sredvanligvis 

 den, at medens L. saccharina holder sig nsermest Land, gaar L, 

 hyperhorea dybest. 



Arten er, som almindeligt kendt, meget varierende efter Dybden 

 og Udsatliedens Grad. En Form med laederagtige, tykke Blade 

 med ujaevn Overflade optrseder naer Land paa noget udsatte Kyster 

 i de Dybder, hvor Bolgeslagets Virkning mserkes stserkt. I sterre 

 Dybde optraeder en anden Form, Dybvandsformen, med lange og 

 brede, forholdsvis tynde Blade, og inde i Fjordene i 0st- og Vest- 

 Island fmdes en tredie Form paa beskyttede Steder i en Dybde af 

 4—20 M. Denne Form (f. latifolia) er langstilket med forholdsvis 

 meget brede Blade og med aldeles jsevn Overflade. Da hver af disse 

 Former vokser meget selskabeligt, faar Samlaget en forskellig Ka- 

 rakter efter Dybde og Udsathed. 



Lamiuaria digitata-Samlaget. Dette Samlag er meget alminde- 

 ligt overalt langs Kysterne, hvor der er Klippebund, omtrent fra 

 4 M. Dybde til en Dybde af c. 25 M. Ved Klippekyster foreko]nmer 

 dog smaa Eksemplarer lige ved Ebbegraensen og markerer der en 

 Slags Graense, Smaa Individer kan ogsaa findes i vandfyldte Bas- 

 siner i den nederste Del af Fjaeren. 



Variationen af Laminaria digitata gaar i lignende Retninger 

 som Variationen af L. saccharina, og Samlaget har saaledes for- 

 skelligt Praeg efter Dybden og Udsathedens Grad, da Formerne 

 hver for sig vokser selskabeligt. Samlagets typiske Udseende be- 

 stemmes af Dybvandsformen eller den typiske Form, der synes at 

 vokse frodigst i en Dybde af c. 10 — 20 M. Her naar Arten sin 

 storste Laengde, og Stipes er i Reglen saa kraftig, at den kan 

 l0fte den flere Gange spaltede Lamina fra Bunden. Ligesom 

 Formerne er forenede med hverandre ved Mellemformer, saaledes 

 gaar det ogsaa de forskellige Samlag. Gaar vi ud fra Sam- 

 lagets Dybvandspraeg, ser vi, at dette efterhaanden forandres med 



