— 331 — 



der endnu hundrede Aar efter i faa Eksemplarer fandtes i en Skov 

 ved Ksersgaard. 



Horneinann har i Iste Udg. af sin Plantelsere omtalt godt et 

 halvt Hundrede Arter fra Nordfyns forskellige Egne, fordelt paa 

 lidt over 60 Voksesteder. Han kender fortrinsvis Hinds holms og 

 Kerteniinde-Egnens Flora. Over 40 af de Lokaliteter, han har 

 paavist, findes i naevnte Egne, og ikke mindre end 30 Gange an- 

 f0rer han Ulriksholm, den kendte Herregaard ved Kerteminde 

 Fjord. Her maa han seerlig have anstillet Unders0gelser, og her 

 var da ogsaa adskillige Sjseldenheder at hente. I 2den Udgave af 

 1806 er der nsevnt c. 133 sjaeldnere forekoiumende Planter fra 

 Nordfyn, medens Voksestederne naar op mod et Par Hundrede. 

 Der er altsaa en betydelig Fremgang i de mellemliggende 10 Aar. 

 Nu omtaler Forfatteren c. 50 Planter, der grupperer sig omkring 

 Ulriksholm; men allerede i denne Udgave er Hofmansgave blevet 

 ret fyldigt repraesenteret, idet over 40 sjaeldnere Arter opgives her- 

 fra. I 3dje Udgave 1821 og dens Tillseg 1837 er Antallet af nord- 

 fynske Planter vokset til c. 156 med lidt over 200 Findesteder. 

 Hofmansgave er nu et stadigt tilbagevendende Navn, ligeledes Hals 

 Overdrev og flere andre Steder i samme Egn. Hornemann havde 

 med megen Interesse undersogt det nordlige Fyn og der fundet 

 ikke faa sjseldne Arter, af hvilke jeg skal minde om Lappula myosotis^ 

 som han fandt ved Tolderlund, naer Odense, hvor den endnu 

 stadig trseffes paa flere Steder omkring Havnen, Ohione pedunculata 

 ved Hofmansgave, Ceyhalanthera longifolia ved Hverringe og Erio- 

 phoruni gracile paa Hals Odde. Den sidste Raritet er dog nu for- 

 svunden. Af allerst0rste Betydning for Hornemann blev bans 

 Bekendtskab med den udmserkedeBotaniker, senere Etatsraad N. Hof- 

 man Bang, der i 1801 havde tiltraadt Besiddelsen af Stamhuset 

 Hofmansgave. Hofman Bang var ikke blot en staerkt interesseret 

 Botanikkens Maecen, men en meget kyndig botanisk Videnskabs- 

 mand, der havde studeret under Datidens storste Mester herhjemme, 

 den beromte Martin Vahl, samnien med hvem han havde fore- 

 taget en botanisk Rejse 1797. Senere begav han sig paa en 3-aarig 

 Udenlandsrejse , og da han atter vendte hjeni til Hofmansgave, 

 ivserksatte han en grundig floristisk Undersogelse af sit Gods og 

 de naermest liggende Egne. Hofmansgaves Gods var vel fattigt paa 

 storre Skove — som i det hele denne den nordostlige Del af Nord- 

 fyn — men saa ejede det til Gengeeld store Strand- og Syltenge, 

 Mosestr^kninger, hvoriblandt den interessante 0ksemose, en Del 



