— 352 — 



Flere Steder i Klinterne trseder prsekvartsere Dannelser frem. Alle- 

 rede 1843 omtaler I. A. Hofman Bang .,Brunkulleret" paa iEbelo. 

 Tertisere Lag er trufne flere Steder ved Boringer, ved hvilke man 

 har fremdraget plastisk Ler, rodt, brunt, sortegrent og graagront 

 af Farve, samt graat „molerlignende'' Ler. 



3. Nordvestfyu er ikke, hvad Jordbundsforholdene angaar, 

 synderlig forskellig fra den alt beskrevne Del. Det er Morseneleret, 

 der er fremherskende, hist og her med et Dsekke af Sand og Grus, 

 som f. Eks. i Egnen syd0st for Baaring og ved Fons. Den vestlige 

 Halv0 Strib og Straekningen syd derfor bestaar af plastisk Ler og 

 danner ved Kysten heje Klinter. Terrainet er gennemgaaende 

 meget afvekslende, og h0je Bakker savnes ikke. Af disse er Baaring 

 Bakke den anseligste, 70 m. h0J. Den er Midtpunktet i et H0Jde- 

 drag, der herfra falder jgevnt af til alle Sider, med et brat Fald 

 ned mod Pavebaeksdalen. Lave Aase findes f. Eks. ved Strib og 

 Fjelsted-Harrendrup. Af Vandl0bene er Aulby M0lleaa, der falder 

 ud i Flaskebugten, den vandrigste. Seerne er ubetydelige. Den 

 lange, smalle Halve Fonsskov er ligesom Hals i Nord0st noget 

 for sig, i h0j Grad egenartet, er end Karakteren en ganske anden. 

 Her er venligere, enkelte Steder endog faengslende smukt; men 

 Landskabet er alligevel vaesentligt forskelligt fra det typisk fynske 

 med de bl0de Linier. Til at begynde med har vi en Del golde 

 Sandbanker, delvis bevokset med Naaletraeer. Den st0rste H0jde 

 naas i 0rneh0J. Ved Sparretorn fmdes baade B0ge- og Egeskove 

 med en Bmidflora, der i flere Henseender er mere jydsk end fynsk. 

 Fra Odden haves mange Steder et smukt Udsyn, navnlig fra de 

 hoje Kystklinter, der i flere Retninger minder om lignende paa 

 Mejl0, Bog0 og Fynshoved, opfyldt, som de er, af Slaan- og Rosen- 

 krat m. m. Ofte forekommer Smaastraekninger med Origanum, 

 Viscaria og Geranium, der i Blomstringstiden frembyder et pragt- 

 fuldt Skue. Strandengene synes derimod ikke saa artsrige som 

 mod Nordost. 



Fee no har ikke saa udprsegede Naturforhold som iEbelo, men 

 savner dog ikke maleriske kratbevoksede Skraenter og Lerklinter, 

 der maaske er de mest interessante. En stor Del af 0en optages 

 af dyrkede Marker, paa hvilke jeg ingen Sinde har fundet sjaeldnere 

 Planter. So og Mose fattes ganske, hvorimod den smukke Skov 

 med Slugten i Nordvest og Skovpartierne mod Nord og Sydost 

 ikke er uden botanisk Interesse. Luzula maxima er naesten overalt 

 den mest fremtrsedende Karakterplante ; ogsaa Allium ursinum og 



