— 353 — 



Phyteuma spicatum er staerkt reprseseiiterede. I det hele er det 

 vserd at laegge Maerke til, at der paa Faene findes forholdsvis mange 

 atlantiske Arter, der ogsaa i det llge over for liggende Parti af Fyn, 

 Egnen om Hindsgavl og Strib, samt ved Fons, er talrigere 

 end andet Steds i Nordfyn. Jeg nsevner fra Faeno foruden Luzula 

 maxima og Phyteuma endvidere: Primula acaulis, Equisetum maxi- 

 mum og Chrysosplenium oppositifolium . Omkring Middelfart kan 

 anfores: Erica tetralix, Narthecium ossifragum, Blechnum spicant, 

 Ranunculus lamiginosus, Carex strigosa, Centaurea pseudophrygia, 

 Biibus pallidns o. fl. 



Egnen om Hindsgavl er meget naturskon og bar mange Skove, 

 i hvilke der findes en Del gamle Keempe-Ege. Strandklinterne om- 

 kring Strib er Lerklinter, snart nogne, snart bevoksede. Den anse- 

 ligste er Rojleklinten. Ude omkring Baaring Vig optrseder ogsaa 

 hoje Klinter, fastere af Form; smiikkest er den i Baaring Skov 

 med en meget blandet Bevoksning af Trseer, Buske og urteagtige 

 Planter: Rosa og Riibus, Cornus og Salix, Prunus og Viburnum 

 0. s. V. 



I Nordfyn er der ikke mange eller sserlig store Moser. Saa- 

 danne maa nsermest S0ges paa Sydgraensen: Serup-, Rue-, Ulstrup-, 

 AndeboUe- og Vierne Moser. Men Slettens Moser er ejendommelige 

 ved deres Orchideer og sjsejdne Cyperaceer. I Rue Mose bar Torve- 

 skseret og i Andebolle Mose de store Udtorringsarbejder forodet 

 ikke faa Sjseldenheder og bragt andre ned til at kunne betegnes 

 som „forsvindende", f. Eks. Herminium, Eriophorum latifoUiim, 

 Calla palustris o. fl. Egentlige Hedemoser er sjseldne i Nordfyn. 

 En af de interessanteste var Dybmose (med ^Smordammen"), taet 

 ved mit Hjem her i Havrehed. Den borer under Langesiai, men er 

 nu nsesten belt tilgroet med Naaletraeer, Birk, Pilearter m. m., saa 

 dens sjaeldne Planter er ved at uddo. Den var en aegte Calluna- 

 Mose med en Randbevoksning af Calamagrostis lauceolata og med 

 talrige Carex-Fleiter, sprsengt ind i Lyngen. Kommer der om nogle 

 Aar en Udbugning ber, vil vel en Del af Moseplanterne leve op 

 igen, de, som nu vegeterer. Endnu er der en Del Ca//«<«rt-Vegetation, 

 blandt bvilken treeffes forskellige Lichener som Cladonia rangiferina 

 og fimbriata og den ellers i Nordfyn sjaeldne Cetraria islandica, 

 der dog nu er naesten belt fortraengt. Fra Fyrre- og gamle Gran- 

 traeer kunde der baenge fantastiske Draperier af det 0—7 cm. lange 

 golde Lov af Usnea barbata, endvidere Evernia prunastri og Physcia 

 ciliaris. Blandt Galluna-Bevoksningen fandtes ogsaa forskellige Mosser 



23* 



