95 



Gnttsches och Rabenhorst's Ilepaticce europcece; ett an- 

 nat forhallande ar med varieteten rivularis , hvilken han ar 

 bojd hanfora atminstone till en del tHl J. cordifolia. Denna 

 form, hvilken icke, sa vidt jag vet, ar inoin Sverige funnen 

 med kalk, ar svarligen bestambar. 



Jungermannia tersa N. ab Es. vera finnes pa, flera stal- 

 len vid Mostamarken och Suul i Norge. Fran Lulea, Lapp- 

 mark liar jag icke funnit nagon saker sadan; formen rivu- 

 laris deremot ar allman i de hogre fjallen i denna Lappmark, 

 ehuru alltid steril. 



Scapania cequiloba fran Omberg forklaras i Hedioigia for 

 sistledna ar pag. 19 af Gottsche for akta. Da Scapania 

 siibalpina varit som art upptagen i 6 upplagor af Floran, 

 torde det icke vara obilligt fordra att fa veta, hvarfore 

 denna form blifvit utesluten i sista upplagan. 



Att andra delen af Skandinavisk Flora i sin sista upp- 

 laga blifvit betydligt forbattrad, har jag aldrig fornekat, men 

 derom hade jag enligt ofverskriften till mitt anforande icke 

 amnat skrifva, och dessutom endast med mina fa, anmark- 

 ningar velat hantyda derpa, att utgifvaren bort, som jag tror 

 till gagn for bade nyborjare och andre, taga steget fullt ut 

 samt gora sig till godo de nyaste bestammelserna af slagtena, 

 bildade isynnerhet genom delning af de storre gamla, savida 

 inre byggnad och andra forhallanden gafve skal till en sadan 

 fordelning, afven om icke fruktens beskaflfenhet lemnade stod 

 for en sadan. Slutligen ser jag mig tvungen ratta ett i min 

 uppsats beganget misstag; Leskea (Plagiothecium) hamosa 

 nemligen ar endast Plagiothecium denticidatum <5 densum Br. 

 Eur. och Schimp. Synopsis, hvars cilier pa, de forst under - 

 sukta exemplaren, nescio quo casu, ofversagos. 



Till sist torde jag fa namna, att jag i Augusti 1866 

 fann Cinclidium arcticum Br. eur. pa Laxfjallet i Tarna. 



Lycksele i April 1867. 



