120 



darstrangarne kuona samraanvaxa. Hvad bar ar norraalt, ar 

 dock hos de andra abnorrat, en missbildning, staende i sara- 

 manhang med andra felaktigheter i blomdelarnes utbildning. 

 Dessutom torote de arter, bvilka kunna hit hanforas i hela 

 sitt utseende sa, manga skiljaktigheter, att de nog skulle kunna 

 afsondras till ett eget slagte fran de ofriga pilarne, om de ej 

 sa, ofta och i sa hog grad med dem hybridiserade. 



Af de tva grupper, som hit hanforas, S. incanae och 

 S. purpureae finnes inom var flora ingen representant af den 

 forra och knappt nagon vild af den senare. 



S. incanae tillhora de syd-europeiska fjalltrakterna, hvar- 

 ifran de spridt sig langs de derifran strommande floderna. 

 Genom sina tattsittande, smala hangen och sina liuiesmala, 

 langa, fiockulligt graa och undertill mjolkhvitt-ludna blad ega 

 de ett helt och hallet frammande utseende. De hybridisera 

 dock ganska mycket saval med S. capreae som med S. 

 purpureae. 



50. S. purpurea L. (och narstaende arter) afvika fran 

 andra arter af detta stora slagte genom sina spolika, sega 

 qvistar med rodglansande bark, de blagrona, smala, slata och 

 intill hvarandra narmade bladen, sa att de ofta synes nastan 

 motsatta (S. oppositifolia!) , de tunna, spetsiga, tilltryckta 

 knopparne, de fina, spada hangena med morkrbda standar- 

 knappar och klotrunda kapsler! — De utgora en af en hel 

 mangd former (arter?) bestaende grupp, hvilkas centrum ar 

 det medlersta Asien, derifran de, liksom S. alba, fragilis, 

 viminalis m. fl. troligen tidigt spridt sig ofver Europa, der 

 S. purpurea nu ofta synes liksom vild och i ymnighet plan- 

 teras. Tvenne hybrider af denna art (S. rubra Huds. = 

 5. purpurea — viminalis och 5. Domana Koch. =- S. pur- 

 purea — repcns) planteras stundom hos oss. — S. caesia ar den 

 af denna grupp pa de Syd-Europeiska fjallen hogst gaende 

 formen, kanske en hybrid af S. purpurea och S. arbuscula. 



