134 



glahvata. Paa gruset Oplosning af Urbjergarteme bliver den 

 lavere, mere ramos og haaret og har storre Blomster. 



lliymus Chamaedrys varierer betydligt paa de forskjel- 

 lige Jordarter; saaledes voxer den paa Urformationen med 

 smalere og lsengere stilkede Blade, paa Lerbund deriinod med 

 bredere Blade, paa Kalkgrund med rundere. Uagtet denne 

 Variation i Habitus skiller den sig aldeles fra T. Seiynftiitm , 

 og det vilde vare urigtigt at forene disse tvende Arter. 



Gentianese. 



Erythrcm pdchella. Hovedformen holder sig altid ufor- 

 andret paa Ler- och Dyndjord; men gaar den over paa Sand, 

 Grus eller Oplosning af Urbjergarteme bliver den meget hojere 

 og stserkt grenet, samt faar noget storre Blomster (var. ra- 

 mosa). Denne Varietet gaar aldeles tilbage til Hovedformen 

 i anden Generation, naar den saaes paa Ler. 



Solanaceae. 



Solatium Dulcamara bliver altid, naar den flyttes fra 

 Lerjord over paa Urformationen, bedoekket med Haar. 



Personatae. 



Verbascum Thapsus holder sig uforandret paa Kalk- og 

 Urformationen; men gaar den over paa Lermuld, naar den 

 kan den halve Hojde og faar da hvide Blomster, mindre 

 Frokapsler og lysere Fro. Denne Varietet gaar tilbage til 

 Hovedformen i anden Generation, naar den flyttes over paa 

 Kalkbund. 



Veronica longifolia med alle dens Underarter og Former 

 gaar samtlige tilbage til Hovedformen i forste og anden Ge- 

 neration, ja endogsaa ved Hjaelp af Rhizomet, naar man 

 flytter det over paa Lermuld. Disse Varieteter fremkaldes lige- 

 saavel ved Hybridisering, som ved de forskjellige Bjergarters 

 Indflydelse. Det er nemlig Lerjorden, som bevirker, at alle 

 disse Varieteter atter forvandles till Hovedformen. 



Veronica spicata er for det Meste constant paa Kalk- 



