135 



bund, men gaar den over paa Lerjord eller Urformationen, 

 bliver den ineget variabel. Dens Varieteter gaar neppe til— 

 bage til Hovedformen i mindre end to til tre Generationer. 



Veronica scutellata holder sig constant paa Urformatio- 

 nen og Leren; men gaar den over paa Kalk, bliver den min- 

 dre, mere enkelt og finhaaret, og faar som oftest hvide Blom- 

 ster ( t J. villosa). 



Euphrasia officinalis. Jordbunden bar meget stor Ind- 

 flydelse paa denne Plante. Paa Granit- og Gnejsformatio- 

 nen bliver den meget lav og ramos ; Lerjorden gjor den mere 

 udelt, hojere og spfedere; Kalk derimod gjor den mere haa- 

 ret og Blomsterne sturre. I en til to Generationer gaar 

 samtlige disse Former tilbage til Hovedformen, naar de flyt- 

 tes paa Lermuld. 



Rhinanthus major fy minor lader til at vaere const-ante, 

 da Jordbunden ikke indvirker paa dem, og de holder sig 

 gjennem flere Generationer, skjont deres oprindelige naturlige 

 Grund er Urformationen. 



Plantagineae. 



Plantago major. Paa Lermuld vedligeholdes den altid 

 constant; men gaar den over paa Grus af Urformationen 

 bliver den mindre og Eladene erholder storre Tamder (var. 

 scopulorum). Denne Form gaar atter tilbage til Hovedarten 

 i en a to Generationer, naar den fiyttes til Lerbund. 



Ranunculacea?. 



Ranunculus Flammula. Saalasnge denne Art holder sig 

 paa Lergrund, bibeholder den sine charakteristiske Maerker 

 uforandrede; gaar den derimod over paa gruset og sandet 

 Bund af Urformationen (hvor baade Ler og Kalk mangier), 

 bliver den na??ten opret og taber sin Egenskab som rod- 

 skydende (var. erectus). Paa stiv Lerbund (Blaaler) bliver 

 Bladene nsesten smale som en Traad , Stamgelen altid ned- 

 liggende og rodskydende ved hvert Led, samt faar mindre 

 Blomster (R. reptans). 



